Апеляційне провадження №22-ц/824/1212/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року у справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ЖБК «Автотранспортник-5» звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди.

Свій позов мотивував тим, що ОСОБА_1 в жовтні 2006 року самоправно знищила систему протипожежної автоматики та димовидалення на сімнадцятому технічному поверсі першого під'їзду в належному позивачу будинку. В червні 2014 року за кошти членів кооперативу система протипожежної автоматики та димовидалення була відновлена, відтак просив суд стягнути з відповідача 73020 грн. вартості такого відновлюваного ремонту.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року позов задоволений.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, вказує що постановлене рішення є незаконним, таким, що винесено з порушенням норм процесуального права при неправильному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що вона подавала заяву про застосування строків позовної давності, оскільки саме 01.11.2006 року позивачу стало відомо про факт пошкодження майна, тому позов про відшкодування шкоди мав бути поданий до 01.11.2009 року, але судом дана заява залишена без уваги. Вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

В ході розгляду справи суд належним чином встановив як факт спричинення відповідачем шкоди позивачу шляхом знищення обладнання протипожежної автоматики належної позивачу, так і вартість відновлення такої системи. Не заперечував проти цього й відповідач. В той же час в ході розгляду справи відповідачем була подана заява про застосування до позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки про завдання вказаної шкоди позивач дізнався ще в жовтні 2006 році. Відхиляючи заяву про застосування стоків позовної давності, суд зазначив, що такий строк має відраховуватися з часу проведення оплати позивачем вартості відновлюваного ремонту, а саме 14.04.2014 року та14.07.2014 року. З наведеною позицією суду колегія суддів погодитися не може.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна тривалість позовної давності встановлена у 3 роки відповідно до ст. 257 ЦК України.

Згідно положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Оскільки даний позов являється позовом про відшкодування шкоди та ґрунтується на положеннях ст. 1166 ЦК України, право на відшкодування майнової шкоди мають особи з моменту завдання такої шкоди, або коли особа дізналася що таку шкоду їй було завдано. Про завдання вказаної шкоди позивачу було відомо починаючи з жовтня 2006 року. Моментом з якого позивач дізнався про порушення свого права можливо вважати наступний день, після закінчення встановлення протоколом правління ЖБК «Автотранспортник-5» від 07.11.2006 року строку для відповідача для добровільного усунення спричиненої нею шкоди, а саме до 20.11.2006 року. Вказане рішення було доведено до відповідача, однак не було нею виконане. Оскільки до 20.11.2006 року відповідач не привела систему до працездатного стану, то саме з 21.11.2006 року позивачу стало відомо, що відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань, відтак саме з цього часу у позивача виникло права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, а не з часу оплату робіт, як це помилково зазначив суд першої інстанції. В той же час з позовом до суду позивач звернувся лише в листопаді 2016 року, тобто поза межами встановленого законом строку позовної даності. Будь-яких клопотань та заяв про поновлення такого строку, як і обставин, які б свідчили про його переривання, позивач до суду не надав. За таких умов позов до задоволення не підлягає саме з підстав пропуску повивачем строку позовної давності.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для скасування апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи той факт, що судом першої інстанції невірно були встановлені усі обставини по справі, в результаті чого не були застосовані норми матеріального права щодо сплину строку позовної давності, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення суду. В задоволенні позову житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько