Справа № 350/1171/18
Провадження № 2/350/29/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

представника позивача Ільницького Я.І.

представників відповідача Шевчук Н.Й., Родікова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району № 19/13-07 від 15 березня 2018 про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району № 19/13-07 від 15 березня 2018 року про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вказаним рішенням Рівнянська сільська рада затвердила акт обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року в межах населенного пункту АДРЕСА_1 урочище «город», а також припинила та вилучила з її користування земельну ділянку, яка облікована та розміщена одним масивом орієнтовною площею 0,3000 га, та включає в себе самовільно захоплену ділянку гр. ОСОБА_6 З вказаним рішенням Рівнянської сільської ради вона не погоджується, оскільки жодних порушень щодо користування земельної ділянкою вона не вчиняла та будь-яких заяв щодо вилучення в неї земельної ділянки не подавала. Зазначає, що її чоловікові за життя, відповідно до рішення Рівнянської сільської ради «Про приватизацію земельних ділянок сіл Рівня та Слобода-Рівнянська» від 30.01.1998, належали земельні ділянки в с. Рівня, зокрема «біля хати» площею 0,40 га, біля кладовища - 0,08 га, добріна - 0,25 га, а всього 0,73 га. Частину земельної ділянки площею 0,1030 га із загальної площі 0,40 га «біля хати» успадкувала її дочка ОСОБА_6, а частиною земельної ділянки площею 0,26 га, користується вона. Після смерті чоловіка, вона зверталась до Рівнянської сільської ради про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 0,26 га, однак рішенням Рівнянської сільської ради № 15.17.09.2017р. від 17.09.2017 їй було відмовлено до усунення недоліків на даній земельній ділянці (ями стічних вод) площею 0,0330 га. В кінці березня 2018 року вона отримала виписку з оспорюваного рішення Рівнянської сільської ради № 19/13-07 від 15 березня 2018 року «Про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року», зі змісту якого дізналася, що був затверджений акт від 01.02.2018 обстеження земельної ділянки в межах населенного пункту АДРЕСА_1 урочище «город», а також припинено та вилучено з її користування земельну ділянку орієнтовною площею 0,3000 га та яка включає в себе самовільно захоплену ділянку гр. ОСОБА_6 Підставою для винесення оспорюваного рішення сільської ради стали акт обстеження № 4.4-13/22 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки № 4.4-12/28, складеними за результатами обстеження державним інспектором 11 липня 2017 року земельної ділянки комунальної форми власності, яка розташована в с. Рівня Рожнятівського району орієнтовною площею 0,0330 га, в результаті чого встановлено факт самовільного зайняття та використання цієї земельної ділянки не за цільовим призначенням громадянкою ОСОБА_6 (дочка позивачки) шляхом викопання водойми та її огородження. 20 липня 2017 року державним інспектором у громадянки ОСОБА_6 було відібрано пояснення та складені припис № 4.4-15/04 та протокол про адміністративне правопорушення № 4.4-16/05, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 4.4.-17/03 на ОСОБА_6 за порушення вимог п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України, ст.ст. 53, 53-1 КУпАП. Позивачка вважає, що у сільської ради не було жодних підстав для прийняття оспорюваного рішення та вилучення у неї земельної ділянки, яка залишилась в її користуванні після смерті чоловіка, оскільки вона жодних порушень земельного законодавства не вчиняла, жодних вимог чи приписів до неї не застосовувалось, до будь-якої відповідальності не притягалась. Про обстеження уповноваженими особами земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні, а також розгляд Рівнянською сільською радою питань щодо вилучення у неї земельної ділянки її ніхто не повідомляв. Навпаки факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням було виявлено у її дочки ОСОБА_6, про що складено відповідні акти та протокол, та притягнуто останню до відповідальності. А тому, з метою захисту своїх прав, позивачка змушення звернутися до суду із вказаним позовом.

Відповідач Рівнянська сільська рада відзиву чи заперечень на позов не подавала.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Ільницький Я.І. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задоволити. Крім цього додатково пояснив, що позивачка ОСОБА_4, після смерті її чоловіка ОСОБА_7, неодноразово зверталась до Рівнянської сільської ради із заявами про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, однак не на всю земельну ділянку, а лише розміром 0,26 га із загальної орієнтовної площі 0,30 га, оскільки решта частини земельної ділянки користувалася ОСОБА_6, однак сільська рада їй відмовляла з тих підстав, що на частині земельної ділянки площею 0,0330 га знаходиться яма для стічних вод. Про те, що яму для стічних вод викопала ОСОБА_6, було встановлено як державним інспектором так і земельною комісією Рівнянської сільської ради, за що ОСОБА_6 і було притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак жодних порушень з боку позивачки ОСОБА_4 не було встановлено, жодних приписів щодо останньої не виносилось, а тому підстав для прийняття рішень сільською радою щодо вилучення у позивачки земельної ділянки не було.

Представники відповідача Рівнянської сільської ради - сільський голова Шевчук Н.Й. та адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили з тих підстав, що земельна ділянка в межах населенного пункту АДРЕСА_1 урочище «город», орієнтовною площею 0,30 га, якою після смерті чоловіка користується позивачка ОСОБА_4, використовується останньою не за призначенням, оскільки на частині вказаної земельної ділянки, її дочкою ОСОБА_6 викопано яму для стічних вод площею 0,0330 га, що не передбачено жодними картографічними матеріалами населеного пункту с. Рівня. Крім цього, в межах с. Рівня земель водного фонду не має. Сільська рада неодноразово просила позивачку усунути порушення на земельній ділянці якою вона користується, однак дані порушення не були позивачкою усунуті.

Оскільки на земельній ділянці, якою після смерті чоловіка користується позивачка ОСОБА_4, земельною комісією, а також державним інспектором головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області виявлено вищевказане порушення (викопана яма для стічних вод), порушення згідно приписів усунуті не були, а тому Рівнянською сільською радою 15 березня 2018 року правомірно прийнято рішення про припинення та вилучення з користування ОСОБА_4 земельної ділянки, що в АДРЕСА_1 урочище «город», орієнтовною площею 0,30 га. Просять в позові відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, свідка та спеціаліста, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Коституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статею 13 та 41 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права на користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частинами 2, 3 ст. 149 ЗК України передбачено, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Зміст права постійного користування земельною ділянкою полягає у можливості володіти та користуватися земельною ділянкою, що перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням сесії Рівнянської сільської ради від 30 січня 1998 року, чоловікові позивачки - ОСОБА_9 безоплатно у приватну власність було передано земельні ділянки, а саме біля хати - 0,40 га, біля кладовища - 0,08 га, добріна - 0.25 га, всього 0,73 га, що підтверджується витягом з рішення від 14.07.2015 (а.с.18)

Чоловік позивачки - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.06.2018. (а.с.17)

Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_9, частину земельної ділянки площею 0,1030 га із загальної площі 0,40 га, яка знаходиться під будинковолодінням в АДРЕСА_1 успадкувала дочка позивачки - ОСОБА_6, а решта частиною земельної ділянки користується сама позивачка ОСОБА_4, що не заперечується сторонами, а також підтверджується і рішенням сесії Рівнянської сільської ради № 15.17.09.2017р. від 17.09.2017 (абзац 2 резолютивної частини рішення), відповідно до якого ОСОБА_4 було відмовлено в наданні дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 урочище «город» орієнтовною площею 0,2660 га, до усунення недоліків, а саме усунення ями стічних вод, що розташована на частині земельної ділянки, площею 0,0330 га. (а.с.19)

Разом з тим, як вбачається з пояснень представника позивачки - Ільницького Я.І., ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 0,26 га, що розташована в АДРЕСА_1 урочище «город», на яку і просила Рівнянську сільську раду надати їй дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а не як стверджує представник відповідача - сільський голова Шевчук Н.Й. площею 0,30 га, оскільки частиною земельної ділянки, площею 0,0330 га, користується її дочка ОСОБА_6, що і було встановлено державним інспектором та земельною комісією при обстеженні вказаної земельної ділянки 01 лютого 2018 року.

З акту обстеження земельної ділянки № 01.01.02.2018 від 01 лютого 2018 року вбачається, що земельною комісією в складі: голови ОСОБА_10 та члена ОСОБА_11, за участю сільського голови Шевчук Н.Й. та землевпорядника ОСОБА_12 було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в урочищі «город» по АДРЕСА_1 в межах населенного пункту с. Рівня Рожнятівського району Івано-Франківської області. Земельною комісією встановлено, що даною земельною ділянкою, орієнтовною площею 0,3000 га, після смерті чоловіка користується ОСОБА_4 При обстеженні вказаної земельної ділянки, членами комісії також встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться водойма площею 0,0330 га, яка згідно до акту від 11.07.2017 № -13/22 та акту від 11.07.2017 № -12/28 складених державним інспектором Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_8, викопана ОСОБА_6 Так, 20 липня 2017 року державним інспектором відносного гр. ОСОБА_6 було винесено припис № 44-15/04 щодо необхідності усунення порушення вимог земельного законодавства. Як вбачається із даного акту обстеження, земельною комісією встановлено той факт, що саме ОСОБА_6, самовільно зайняла та користується земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,0330 га, яку вона обгородила та на якій викопала водойму.

За наслідками обстеження вищевказаної земельної ділянки, земельна комісія запропонувала сесії Рівнянської сільської ради винести та розглянути питання щодо вилучення із користування гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 земельної ділянки в межах населеного пункту АДРЕСА_1 урочище «город» площею 0,3000 га. (а.с.47-48 зворот)

Як вбачається з оспорюваного рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 19/13-07 від 15 березня 2018 року Про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01.02.2018 року, сесія сільської ради заслухавши акт обстеження земельної ділянки вирішила затвердити акт від 01.02.2018 обстеження земельної ділянки в межах населенного пункту АДРЕСА_1 урочище «город», припинити користування та вилучити із користування земельну ділянку гр. ОСОБА_4, яка облікована та розміщена одним массивом орієнтовною площею 0,3000 га та включає в себе самовільно захоплену земельну ділянку гр. ОСОБА_6, в межах в населенного пункту АДРЕСА_1 урочище «город». (а.с.21)

Допитана у судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює на посаді державного інспектора відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському та Рожнятівському районах та м. Болехові. У 2017 році за зверненням Рівнянської сільської ради щодо несанкціонованої водойми на території с. Рівня, нею як інспектором, було здійснено виїзд та обстежено обгороджену земельну ділянку на території с. Рівня площею 0,0330 га, на якій виявлено несанкціоновану водойму, та встановлено, що дану водойму облаштувала громадянка ОСОБА_6 За наслідками обстеження вказаної земельної ділянки, ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності, винесено відповідний припис та складено протокол, оскільки ОСОБА_6 без будь-якого дозволу, на земельній ділянці комунальної форми власності, облаштувала несанкціоновану водойму. Зазначила, що нею обстежувалась саме земельна ділянка площею 0,0330 га, яка зі слів сільської голови, була захоплена ОСОБА_6 та на якій була водойма. Жодної земельної ділянки ОСОБА_4 вона не обстежувала та їй про це нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що дійсно вона на земельній ділянці, яка була в користуванні її батька, разом зі своїм чоловіком викопали та обгородили яму для стічних вод, оскільки в цій частині збиралась постійно вода і вони не могли проїхати до земельної ділянки якою після смерті батька користується її мама ОСОБА_4 За вказані дії, державним інспектором їй виносились приписи щодо необхідності усунення порушення земельного законодавства, а саме усунення ями для стічних вод та накладено адміністративне стягнення, однак вона не має можливості усунути вказані порушення, оскільки заїзду до земельної ділянки не має. Їй відомо, що відносно її мами ОСОБА_4 жодних приписів чи попереджень щодо порушень земельного законодавства не виносилось.

Суд зазначає, що порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, врегульовано статтею 144 ЗК України. Вказана стаття визначає, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, то державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотання про припинення права користування земельною ділянкою. Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням повинен бути підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протоколом про адміністративне правопорушення, приписом (з вимогою усунення порушення земельного законодавства), актом обстеження земельної ділянки. Після дотримання процедури, передбаченою ч. 1 ст. 144 ЗК України, інспектор має право ініціювати перед відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування розгляд питання про припинення права постійного користування при не усуненні постійним землекористувачем порушень вимог закону.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях позивачки ОСОБА_4, будь-яких порушень земельного законодавства щодо користування нею земельною ділянкою після смерті чоловіка ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено, будь-яких актів чи приписів відносно неї не складалось та не виносилось, остання до відповідальності за порушення земельного законодавства не притягувалась, згоди на вилучення у неї як користувача земельної ділянки не надавала. Навпаки, як вбачається з акту обстеження земельної ділянки № 01.01.02.2018 від 01 лютого 2018 року, земельною комісією Рівнянської сільської ради встановлено порушення земельного законодавства в діях ОСОБА_6, відносно останньої державним інспектором виносились приписи та складено відповідний протокол про накладення адміністативного стягнення, а тому на думку суду, в Рівнянської сільської ради підстав, щодо вилучення у позивачки ОСОБА_9, земельної ділянки в межах населеного пункту АДРЕСА_1 урочище «город» не було.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене суд вважає, що рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району № 19/13-07 від 15 березня 2018 року про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року, відповідно до якого припинено та вилучено з користування позивачки ОСОБА_4 земельну ділянку, яка облікована та розміщена одним масивом орієнтовною площею 0,3000 га, та включає в себе самовільно захоплену ділянку гр. ОСОБА_6, в цілому підлягає до скасування.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплати позивачем судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. згідно квитанції від 26.06.2018, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району № 19/13-07 від 15 березня 2018 року про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року задоволити.

Скасувати рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району № 19/13-07 від 15 березня 2018 року про затвердження акту обстеження земельної ділянки від 01 лютого 2018 року.

Стягнути з Рівнянської сільської ради на користь ОСОБА_4 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Повний текст рішення складений 26 квітня 2019 року.