АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/592/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі судової колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Пироженко В.Д., у справі за заявою ОСОБА_5, зацікавлена особа : Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви вказував на те, що державним виконавцем Нечипоренко Ю.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55951138 від 07 березня 2018 року на підставі постанови Управління Держпраці у Черкаській області від 23 січня 2018 року № 23-23-52/1488-040 про накладення штрафу у розмірі 192 000 грн. на фізичну-особу підприємця ОСОБА_5

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2018 року у справі № 823/73918 скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області в частині накладення штрафу у розмірі 96 000 грн.

23 серпня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході перевірки в.о. начальником Черкаського районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про перевірку виконавчого провадження.

Постановою від 18 вересня 2018 року відновлено виконавче провадження №55951138.

Заявник зазначає, що виконавчий документ, а саме постанова Управління Держпраці у Черкаській області від 23 січня 2018 року є таким, що не підлягає до виконання у зв'язку з тим, що обов'язок боржника частково відсутній у зв'язку з його припиненням.

З таких підстав просив суд визнати постанову Управління Держпраці у Черкаській області про накладення штрафу від 23 січня 2018 року № 23-23-52/1488-040, такою, що не підлягає до виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року відмовлено ОСОБА_5, зацікавлена особа: Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у відкритті провадження у справі та роз'яснено заявнику на право звернення з заявою до Черкаського окружного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, необґрунтовану, прийняту з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження посилався на те, що Черкаським окружним адміністративним судом приймалось рішення стосовно вимог заявника, тому процесуальні питання виконання даного рішення вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, проте дана позиція суду є помилковою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України , згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або надання адміністративних послуг ( пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу) Закону України «Про виконавче провадження" ( далі - Закон № 1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 1404-VIIІ встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 цього Закону № 1404-VIІI серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою, у пунктах 1, 11, 2 частини першої перераховано виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; а у пункті 7 частини першої зазначено і рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою у порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень (постанов, наказів, ухвал та інших документів) інших органів, які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону № 1404 VIІI .

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2018 року Управлінням Держпраці у Черкаській області винесена постанова № 23-23-52/1488-040 про накладення штрафу в розмірі 192 000 грн. на ФОП ОСОБА_5 за порушення законодавства про працю.

Статтею 265 КЗпП України урегульовано питання відповідальності за порушення законодавства про працю, зокрема частиною четвертою передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби (частина шоста статті 265 КЗпП України). Тому вказані постанови про накладення штрафів є виконавчими документами у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIІI і підлягають примусовому виконанню.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2018 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_5 задоволено частково, скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 23 січня 2018 року № 23-23-52/1488-040 в частині накладення штрафу на фізичну особу -підприємця ОСОБА_5 у розмірі 96 000 грн.

На підставі цього державним виконавцем була винесена постанова від 23 серпня 2018 року про закінчення виконавчого провадження.

18 вересня 2018 року в.о. начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП № 55951138 від 23 серпня 2018 року.

Звертаючись до суду ОСОБА_5 просив визнати постанову Управління Держпраці у Черкаській області від 23 січня 2018 року про накладення штрафу такою, що не підлягає виконанню в зв'язку з тим, що обов'язок боржника частково відсутній у зв'язку із його припиненням.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), передбачені розділом VI ЦПК України.

Так, згідно з вимогами статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку із його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом із тим у статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у справі, яка розглядається, заявником до виконання пред'явлено виконавчий документ, виданий не судом на виконання судового рішення, а іншим органом на виконання своїх повноважень, а саме Управління Держпраці у Черкаській області, то правильними є висновки суду першої інстанції про неможливість її розгляду у порядку цивільного судочинства.

Суд обґрунтовано зробив висновок про наявність правових підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до неправильного розуміння норм законодавства України та не спростовують висновків суду.

При визначенні юрисдикції справи за заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання необхідно встановити на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження.

Якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою або приватним виконавцем на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 11, 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІII , тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, ? заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні.

Якщо примусове виконання здійснювалось на підставі документів, виданих іншими органами, такі заяви учасників виконавчого провадження мали розглядатися у порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Такі висновки викладені у постановах ОСОБА_7 Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 442/2270/17-ц і від 05 грудня 2018 року у справі №422/2248/17.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 03 травня 2019 року.

Судді: