Судді Великої Палати Верховного Суду Лященко Н. П.
на постанову від 24 квітня 2019 року
у справі № 509/577/18
провадження № 14-170цс19
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладаю окрему думку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року (далі - Постанова) у цій справі викладено висновок про те, що позов фізичної особи - члена кооперативу до цього кооперативу (обслуговуючого, незалежно від напряму його діяльності) про визнання недійсним рішення його загальних зборів підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки має ознаки корпоративного спору.
З наведеними висновками не можна погодитися з огляду на таке.
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до обслуговуючого кооперативу з вимогою визнати недійсним рішення, ухвалене загальними зборами його членів 10 грудня 2016 року, яким: надано згоду голові правління Житлово-будівельного кооперативу «Совіньйон?2» (далі - ЖБК «Совіньйон-2») на підписання від імені кооперативу договору купівлі-продажу з Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунсервіс» (далі - ТОВ «Комунсервіс»), предметом якого є магістральний водопровід; змінено склад засновників кооперативу; затверджено нову редакцію статуту ЖБК «Совіньйон-2» з новою назвою - Обслуговуючого кооперативу «Житловий кооператив «Совіньйон?2» (далі - ОК «ЖК «Совіньйон-2»).
В обґрунтування позову ОСОБА_3 послався на те, що він є членом ЖБК «Совіньйон-2», який оскаржуваним рішенням загальних зборів кооперативу перейменовано на ОК «ЖК «Совіньйон-2». Під час придбання житлового будинку та вступу до членів цього кооперативу позивач сплатив цільовий внесок - 15 000 дол. США за проведення інженерних мереж до свого будинку. Ці мережі є власністю кооперативу. 10 грудня 2016 року проведено загальні збори членів ЖБК «Совіньйон-2», на яких вирішено, зокрема, надати згоду на укладення договору купівлі-продажу магістрального водопроводу між кооперативом і ТОВ «Комунсервіс». Позивач вважає, що його права як члена кооперативу порушено, оскільки він має право брати участь у вирішенні питання про зміну власника зазначеного майна, натомість його та більшість інших членів кооперативу не було повідомлено про дату, місце і час проведення загальних зборів, у зв'язку із чим він не зміг взяти в них участь. Загальні збори проведено за відсутності кворуму для прийняття такого рішення, порушено право членів кооперативу на участь у його господарській діяльності.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Разом з тим стаття 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
При визначенні підвідомчості (предметної та суб'єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.
За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).
Стаття 63 ГК України дійсно відносить кооперативні підприємства за способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу - до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.
Разом із тим частиною п'ятою цієї статті встановлено, що корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об'єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.
Крім того, глава 10 «Підприємства колективної власності» розділу ІІ «Суб'єкти господарювання» ГК України визначає особливості діяльності виробничих кооперативів, підприємств споживчої кооперації, підприємств громадських та релігійних організацій. Натомість ГК України не містить положень, якими регулюється господарська діяльність інших кооперативів (у тому числі житлово-будівельних).
У статті 94 цього Кодексу зазначено, що кооперативи можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). При цьому діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.
Таким спеціальним законом, зокрема, є Закон України «Про кооперацію».
За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування (стаття 23 Закону України «Про кооперацію»).
ОСОБА_3 просив визнати недійсним рішення загальних зборів ЖБК «Совіньйон-2» від 10 грудня 2016 року, оформлене протоколом № 3, яким, зокрема, затверджено нову редакцію статуту цього товариства і змінено його назву. Проте в матеріалах відсутній статут ЖБК «Совіньйон-2» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виходячи зі змісту положень якого можна дійти висновку про реальний характер відносин між цим кооперативом і його членами, мету його діяльності та статус майна.
Разом із тим, виходячи зі змісту цього протоколу вбачається, що завдання та характер діяльності кооперативу не змінювались разом зі зміною його назви, а тому він є обслуговуючим.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).
Таким чином обслуговуючий (житловий) кооператив є юридичною особою та здійснює некомерційну господарську діяльність, яка полягає у наданні послуг її членам, з моменту його державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
З огляду на зазначені положення законодавства корпоративні права характеризуються такими ознаками: особа має частку у статутному капіталі (майні) господарської організації, має право на участь в управлінні господарською організацією та на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.
Таким чином, хоча члени обслуговуючого (житлового) кооперативу мають право участі у діяльності кооперативу, а також в управлінні ним, проте з огляду на неприбутковий характер діяльності обслуговуючого кооперативу, не мають права на отримання певної частки прибутку цієї організації та не мають частки в майні обслуговуючого кооперативу.
Відповідно, члени обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу не є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом не є корпоративними.
Крім того, правовідносини громадян із житлово-будівельними кооперативами (якими можуть бути й обслуговуючі кооперативи), членами якого вони є, регулюються статтею 384 ЦК України, главою 5 розділу ІІ Житлового кодексу Української РСР.
Стаття 5 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачає, що житлово-будівельні кооперативи можуть бути реорганізовані в об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), метою яких є забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) (стаття 385 ЦК України).
Виходячи зі змісту статей 4, 10, 12, 14 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» можна дійти висновку, що ОСББ створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом, і за своїми завданнями та відносинами між об'єднанням і співвласниками є подібним до обслуговуючого житлового-будівельного кооперативу та його відносинами з членами такого кооперативу.
Водночас надто широке тлумачення суб'єктного складу корпоративних відносин може мати наслідком хибне віднесення до спорів, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, тих, що виникають у відносинах між ОСББ та співвласником багатоквартирного будинку, та які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суддя Н. П. Лященко