Провадження № 2-др/592/12/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідання Хуторянської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маківського Олексія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2019 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необгрунтованістю. Проте, питання про судові витрати судом вирішено не було, а при подачі відповідачем відзиву було заявлено орієнтований розмір судових витрат на правничу допомогу, що склав 7000 грн. Тому просить суд ухвалити додаткове рішення у справі стосовно стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Суд, перевіривши матеріали справи, розглянув заяву без виклику сторін та їх представників у відповідності до ч.3, ч.4 ст. 270 ЦПК України, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2019 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними відмовлено за необгрунтованістю. (а.с. 227-230)

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як вбачається із змісту рішення суду, питання, що ставить заявник про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, та не зазначено про це.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Як убачається із наданих документів адвокатом Маківським О.В., а саме Договору про надання правничої допомоги № 2201/18 від 22.01.2018 р., рахунку № 218 від 22.01.2018 р. на суму 7000 грн., квитанції про оплату виконаних робіт на суму 7000 грн., Акту приймання наданих послуг по договору № 2201/18 від 22.01.2018 р. про надання правової допомоги від 12.04.2019 р., то витрати відповідачки ОСОБА_1 на правничу допомогу склали 7 000 грн. (а.с. 238-246)

В той же час, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»), також за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. З`ясовано, що у самому тексті договору відсутня конкретна вартість юридичної допомоги, а лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі додатку до договору. Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений об`єктивної можливості пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Маківським О.В. та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, визначивши суму в розмірі 3 000 грн. Дана позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року справа № 922/1163/18. Питання розподілу судових витрат між сторонами регулюється ч.2 ст. 141 ЦПК України, зокрема інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, крім судового збору, покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, з урахуванням складності справи, критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд вважає, що є достатнім стягнути на користь відповідача 3000 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Маківського Олексія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В іншій частині заяви відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Катрич