Справа № 438/1271/18
Номер провадження 2/438/90/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 травня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Наминанік О.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Крамара Ю.М. ,

представників відповідачів ОСОБА_3 , Кекіс О.Я. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області, відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 03.10.2018 звернувся до суду з позовом до Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області, відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

08.02.2019 позивачем ОСОБА_1 подано позовну заяву про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (заява про зменшення розміру позовних вимог), в якій просила: визнати незаконним наказ «Про звільнення з роботи» Бориславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області (код за ЄДРІІОУ: 22401780) №63-к від 30.08.2018 року (із внесеними у нього змінами наказом №88-К від 29.10.2018 року) про звільнення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) з посади вчителя фізики; поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на посаді вчителя фізики Бориславської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області; стягнути з Відділу освіти Бориславської міської ради (код за ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 19503,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за період з 01.09.2018 року по 31.01.2019 року включно; стягнути з Відділу освіти Бориславської міської ради (код за ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 10 000 грн. у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди; стягнути із Відділу освіти Бориславської міської ради (код за ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) усі понесені нею судові витратні, а саме виграти на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гри. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на день подання позову загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 56 років. Останнім її місцем роботи була Бориславська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області, де вона займала посаду вчителя фізики з кваліфікаційною категорією «спеціаліст вищої категорії» та з педагогічним званням «вчитель-методист». Відповідність займаній посаді, кваліфікаційній категорії та педагогічному званню було встановлено кваліфікаційною комісією 27.03.2014 , 08.04.2014 за результатами проведеної атестації, що підтверджується Атестаційним листом від 27.03.2014 року, 08.04.2014 року.

Впродовж 2017-2018 навчального року ОСОБА_5 , яка являється інвалідом 3-ї групи, працювала із незначним навантаженням (8-ми годинним тижневим навантаженням), що відповідало рекомендаціям Дрогобицької міжрайонної МСЕК по соціально-трудовій реабілітації (Довідка Дрогобицької міжрайонної МСКК серії JIBA-1 №338425 від 13.04.2007 року), і ніколи не виявляла намірів на звільнення із роботи з власної ініціативи, незважаючи на вимоги та погрози про звільнення з боку директора школи ОСОБА_6 , який покликався па вказівки керівництва Бориславської міської ради, як засновника.

31.08.2018 року ОСОБА_5 була ознайомлена директором школи ОСОБА_3 із наказом №63-К від 30.08.2018 року «Про звільнення з роботи», згідно п.1 якого ОСОБА_5 звільнено із посади вчителя фізики згідно ст.38 КЗпП України з 31.08.2018 року. При цьому, ОСОБА_5 було вручено світлокопію зазначеного наказу, на бланку якого вона власноручно записала: «Ознайомлена».

ОСОБА_5 05.09.2018 року звернулась із письмовим запитом на адресу директора школи ОСОБА_3 , у якому просила падати належно завірені світлокопії документів, які стали підставою звільнення її з роботи згідно ст.38 КЗпП України. Одночасно, на запит представника ОСОБА_5 адвоката Крамара Ю.М. від 05.09.2018 року адміністрацією школи було скеровано такі документи, а саме: акт від 28.05.2018 року, затверджений, складений та підписаний директором школи ОСОБА_3 , а також підписаний заступниками директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проте, що у кабінеті директора ОСОБА_5 була повідомлена про вивільнення у зв`язку з приведенням штатної чисельності до кількості працюючих, хоча у відповідності до вимог ст.ст.67, 73 КЗпП України понеділок 28.05.2018 року був вихідним днем (в зв`язку із тим, що 27.05.2018 року святкування релігійного свята Трійці припало на вихідний день неділю) і ОСОБА_5 була відсутня у школі. У акті не вказується правова позиція звільнення із покликанням на відповідну норму КЗпП України, в тому числі не зазначається про звільнення у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення чисельності або штату працівників, а зазначається про вивільнення у зв`язку з приведенням штатної чисельності до кількості працюючих. Проте, у наказі відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/116 від 05.05.2018 року «Про формування прогнозної мережі закладів освіти міста на 2018-2019 навчальний рік» чи у зазначених у відзиві відповідача інших розпорядчих актів не вбачається скорочення чисельності працівників чи скорочення конкретних посад, зокрема, і посади вчителя фізики, яку обіймала ОСОБА_1 При цьому, на виконання зазначеного наказу директором ОСОБА_3 було виготовлено «Прогнозоване комплектування працівників Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 2018-2019 н.р.», згідно якого вчитель фізики ОСОБА_1 рахується у штаті працівників (за №35) із тижневим навантаженням: 5 годин, з чим ОСОБА_1 не погодилась, власноручно записавши, що ознайомлена, але не згідна та проставивши свій підпис. А тому, будь-яке попередження ОСОБА_1 про звільнення є передчасним, оскільки ніяких розпорядчих актів щодо скорочення посади позивача видано, в тому числі і Бориславською ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 не було. Подання директора школи ОСОБА_3 на ім`я голови профспілкової організації №48 від 05.05.2018 року щодо надання згоди на розірвання трудового договору з вчителем фізики ОСОБА_1 у зв`язку з приведенням у відповідність чисельності працівників школи до штатного розпису та неможливістю переведення на іншу роботу на підставі ст.38 КЗпП України. При цьому, зазначене подання профспілковим органом не розглядалось, оскільки ОСОБА_1 не являється його членом. Попередження від імені директора школи ОСОБА_3 №76 від 04.06.2018 року вчителю фізики ОСОБА_1 про її майбутнє вивільнення з посади згідно ст.38 КЗпП України з 01.09.2018 року. В той самий час, будь-яких доказів отримання ОСОБА_1 даного попередження школою надано не було.Так, згідно даних офіційного веб-сайп Укрпошти відправлення відповідача із трек-номером НОМЕР_2 було прийнято поштовим відділенням в м.Бориславі Львівської області 07.06.2018 року і повернуто адресату за довіреністю 12.07.2018 року (одержано працівником СЗШ №4 ОСОБА_9. При цьому, зазначений лист не скеровувався з повідомленням про одержання адресатом та цінним листом із описом.

Вважає, що розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, із нею - вчителем фізики ОСОБА_1 згідно ст.38 КЗпП України було проведено директором школи ОСОБА_3 без її письмової заяви, тобто всупереч її волі і відповідно всупереч вимогам чинного законодавства України, внаслідок чого було грубо порушено трудові права позивача.

У зв`язку з незаконними діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, яка полягає у перенесенні нею сильних душевних переживань, яких вона зазнала і зазнає по даний час у зв`язку грубим порушенням її трудових прав. Внаслідок чого погіршився психічний стан її здоров`я, має місце роздратованість, депресія, порушення сну у вигляді безсоння, відсутність апетиту, апатія до всього навколишнього світу. А тому, вимушена була неодноразово звертатись за медичною допомогою до лікаря-терапевта Бориславської ЦМЛ та їй рекомендовано приймати медичні препарати. Крім цього, завдана моральна шкода полягає ще у порушенні її нормальних життєвих зав`язків та у застосуванні додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. Вона позбавлена можливості реалізовувати свої навики, щоденні звички та бажання, обмежена у спілкуванні зі своїми колегами по роботі та учнями. Тому вважає за необхідне стягнути з відповідача Бориславської загальноосвітньої школи №4 на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Крамар Ю.М. , який діє на підставі договору про представництво інтересів та надання правової допомоги від 22.08.2018, позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області ОСОБА_3. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву. Зокрема, обґрунтовуючи безпідставність позовних вимог, представник відповідача пояснив, що згідно Наказу Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 01.09.2017року №50-к «Про тарифікацію педагогічних працівників на 2017-2018н.р.» тарифіковано вчителя фізики ОСОБА_1 з 8-ми годинним тижневим навантаженням. Наказом відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області від 05.05.2018року №01-05/116 «Про формування прогнозної мережі закладів освіти міста на 2018-2019 навчальний рік» зобов`язано керівників закладів освіти подати у відділ освіти прогнозну мережу закладів освіти, попередню тарифікацію педпрацівників на 2018-2019н.р., погоджену з ПК, привівши у відповідність кількість штатів до кількості працівників, для розгляду робочою групою у термін згідно з додатком, а саме ЗОШ №4 до 15год.30хв. 10.05.2018р.

На виконання даного наказу та враховуючи, що в ЗОШ №4, скоротилася кількість учнів, а відтак, і скоротилася кількість класів, а також враховуючи те, що згідно навчальних планів передбачалось скорочення кількості годин фізики, математики, історії, англійської та французької мов та інших предметів, керівництво школи за погодженням з профспілковим комітетом вирішило провести скорочення штату та чисельності вчителів фізики, математики, історії, хореографії, англійської та французької мов, а також вчителів початкових класів. Всього на виконання вищевказаного наказу у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 - звільнено у зв`язку із скорочення чисельності та штату працівників 11 вчителів.

Згідно наказу директора Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 01 вересня 2017року №50-к «Про тарифікацію педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» загальна кількість працюючих вчителів у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 становила 86 вчителів. А згідно наказу директора Бориславської ЗОШ №77-к «Про тарифікацію педагогічних працівників кількість працюючих вчителів у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 становила 75 вчителів.

Вищевказані фактичні обставини підтверджують той факт, що у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 відбулись зміни в організації виробництва і праці, наслідком чого стало скорочення чисельності та штату працівників.

Зокрема, позивачку ОСОБА_1 , яка займала посаду вчителя фізики, про майбутнє звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, згідно зі ст. 40 п.1 ч.1 КЗпП України, було письмово попереджена 28 травня 2018року. Однак, ОСОБА_1 відмовилась поставити свій підпис під письмовим попередженням про майбутнє звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. Внаслідок чого, було складено про це комісійний акт від 28.05.2018року, а також дане письмове попередження про звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників надіслано за адресою проживання вчителя фізики ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією поштового зв`язку №442 від 05.06.2018року, наявної в матеріалах справи.

Посилання позивача у змісті позовної заяви на те, що акт від 28.05.2018 року є носієм завідомо неправдивої інформації, та міг бути оформлений директором школи заднім числом, оскільки 28.05.2018року був вихідним днем і позивачка була відсутня у школі, є безпідставним, оскільки, хоча це і був вихідний день, однак, позивачка була присутня у школі, як і більшість вчителів, і тому саме 28.05.2018року її було повідомлено про майбутнє вивільнення з роботи.

Наказом директора Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 від 30.08.2018року №63-К «Про звільнення з роботи» позивача ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізики згідно ст.38 КЗпП України з 31 серпня 2018року та виплачена щорічну винагороду до Дня вчителя в розмірі 4000грн. В день звільнення позивачу ОСОБА_1 виплачена всі належні при звільненні з роботи розрахункові кошти. З даним наказом позивача було ознайомлено 31.08.2018року, однак від підпису про ознайомлення з наказом вона відмовилась, про що складено акт від 31.08.2018р. У зв`язку із виявленою допущеною технічною помилкою при друкуванні наказу №63-К від 30.08.2018 року «Про звільнення з роботи», директором Бориславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 видано наказ №88-К від 29.10.2018року «Про внесення змін до наказу 63-К від 30.08.2018року «Про звільнення з роботи», згідно якого наказ №63-К від 30.08.2018р. «Про звільнення з роботи» викладено в іншій редакції: «1. ОСОБА_1 вчителя фізики звільнити із займаної посади з 31.08.2018р. згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. 2.Виплатити ОСОБА_1 щорічну винагороду до Дня вчителя в розмірі 4000грн.».

Даний наказ доведено до відома позивача ОСОБА_1 31.10.2018р. та вручено її трудову книжку з внесеними змінами до запису, про що складено акт від 31.10.2018р. Вище вказані фактичні обставини свідчать про те, що позивача було звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, про що позивачці було достовірно відомо.

Вказує, що відповідачем Бориславською ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 при звільненні позивача ОСОБА_1 з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, було дотримано встановленої законом процедури на звільнення позивача з роботи. А підстави заявленого позивачем ОСОБА_1 позову, та обставини, на які вона посилається у змісті свого позову, не спростовують законності звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Відтак, відсутні підстави для відшкодування і моральної шкоди.

Представник відповідача відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області Кекіс О.Я., яка діє на підставі довіреності від 08.11.2018 за №01-18/774, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 відбулись зміни в організації виробництва і праці, наслідком чого стало скорочення чисельності та штату працівників, тому вчителя фізики позивача ОСОБА_1 було звільнено.

Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 вчителем фізики.

Відповідно до наказу директора школи ОСОБА_3 загальноосвітнього закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів №4 м.Борислава від 30.08.2018року №63-К «Про звільнення з роботи» позивача ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізики згідно статті 38 КЗпП України з 31 серпня 2018року та виплачено щорічну винагороду до Дня вчителя в розмірі 4000грн.(а.с. 122).

Акт від 31 серпня 2018 року засвідчує факт ознайомлення позивача з наказом про звільнення та відмову позивача від підпису (а.с. 123).

Згідно наказу директора ЗЗСО ОСОБА_3 закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №4 м.Борислава №88-К від 29.10.2018року «Про внесення змін до наказу 63-К від 30.08.2018року» у зв`язку із виявленою допущеною технічною помилкою при друкуванні наказу №63-К від 30.08.2018 року «Про звільнення з роботи» внесено зміни в наказ №63-К від 30.08.2018р. «Про звільнення з роботи», викладено його в наступній редакції: «1. ОСОБА_1 вчителя фізики звільнити із займаної посади з 31.08.2018р. згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. 2.Виплатити ОСОБА_1 щорічну винагороду до Дня вчителя в розмірі 4000грн.».

У вказаному наказі зазначені підстави його прийняття: наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/116 від 05.05.2018 року «Про формування прогнозної мережі закладів освіти міста на 2018-2019 навчальний рік»; повідомлення директора школи про майбутнє скорочення ОСОБА_1 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України» узв`язку із скороченням штату та чисельності працівників; відповідь голови профкому ОСОБА_10 на подання вих. №48 від 05.05.2018р.; наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/236 від 05.09.2018 року «Про затвердження чисельності штатних посад працівників установ освіти на 2018/19 навчальний рік»; штатний розпис ЗОШ №4 на 2018-2019р.н.; акт від 31.08.2018р.; попередження про майбутнє звільнення з роботи вих. №76 від 04.06.2018 року, відправлене рекомендованим листом, квитанція №442 (а.с.125).

Згідно акту від 31 жовтня 2018 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 в приміщенні кабінету директора було зачитано наказ №88-к від 29.10.2018, а також вручено трудову книжку з внесеними змінами до запису (а.с. 126).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строку, а також строковий трудовий договір до закінчення строку чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України - звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Відповідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, працівник, за власним розсудом, звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п. 19 Постанови пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Як встановлено судом вище, наказом директора школи ОСОБА_3 від 30.08.2018року №63-К позивача ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя фізики згідно статті 38 КЗпП України. Як вбачається із наказу, в ньому не зазначено підстави його винесення. Згодом наказом директора ЗЗСО ОСОБА_3 №88-К від 29.10.2018року внесено зміни в наказ №63-К від 30.08.2018р. «Про звільнення з роботи», згідно якого « ОСОБА_1 вчителя фізики звільнено із займаної посади з 31.08.2018р. згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників.».

Підставою оспорюваного наказу №63-К від 30.08.2018р. із внесеними у нього змінами являється наказ відділу освіти Бориславськоїміської ради №01-05/116від 05.05.2018 року «Про формування прогнозної мережі закладів освіти міста на 2018-2019 навчальний рік».

Пунктом 3 зазначеного наказу відділу освіти встановлено подати прогнозну мережу закладів освіти, попередню тарифікацію педпрацівників на 2018-19г.р., погоджену з ПК, привівши у відповідність кількість штатів до кількості працівників, у відділ освіти Бориславської міської ради для розгляду робочою групою у термін згідно з додатком (а.с.109).

Також підставою оспорюваного наказу зазначено повідомлення директора школи про майбутнє скорочення ОСОБА_1 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України» узв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, яке не містить дати його складення. У відзиві від 05.03.2019 ОСОБА_3 було зазначено, що позивача ОСОБА_1 , яка займала посаду вчителя фізики, про майбутнє звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, згідно зі ст. 40 п.1 ч.1 КЗпП України, було письмово попереджено 28 травня 2018року, однак ОСОБА_1 відмовилась поставити свій підпис під письмовим попередженням про майбутнє звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. Внаслідок чого, було складено про це комісійний акт від 28.05.2018 року, а також дане письмове попередження про звільнення з роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників надіслано за адресою проживання вчителя фізики ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією поштового зв`язку №442 від 05.06.2018 року.

Щодо даних тверджень, то суд звертає увагу на те, що письмово попередження від 28 травня 2018 року про майбутнє звільнення з роботи позивача ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників матеріали справи не містять та представником позивача не додано у підтвердження змісту свого відзиву.

До матеріалів справи додано попередження про майбутнє звільнення з роботи вих. №76 від 04.06.2018 року, відправлене рекомендованим листом, квитанція №442, що є також у переліку підстав винесення оспорюваного наказу (а.с.123, 114).

Відтак, у наказі відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/116 від 05.05.2018 року не вказано про скорочення чисельності працівників чи скорочення конкретних посад, зокрема і посади вчителя фізики, яку обіймала позивач ОСОБА_1 у Бориславській ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, а тому, будь-яке попередження позивача ОСОБА_1 про звільнення було без законних підстав та передчасним, оскільки жодних розпорядчих актів щодо скорочення посади позивача ОСОБА_1 відповідачами видано не було.

Більше того, суд зазначає, що наказ відділу освіти Бориславської міської ради №01-05/236 від 05.09.2018 року «Про затвердження чисельності штатних посад працівників установ освіти на 2018/2019 навчальний рік» не міг бути підставою винесення оспорюваного наказу про звільнення позивача ОСОБА_1 , так як датований 05.09.2018 року, а звільнення позивача у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників датоване 31.08.2018 року.

Враховуючи вищенаведене, слід прийти до висновку про відсутність підстав у відповідача Бориславської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області для скорочення позивача ОСОБА_1 з посади вчителя фізики у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників.

Крім цього, представник відповідача Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області не представив суду будь-яких належних чи допустимих доказів, що при звільненні позивача ОСОБА_1 ним були виконані вимоги вищезгадані вимоги чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний наказ про звільнення позивача винесено з порушенням вимог трудового законодавства, тому вищевказаний наказ слід визнати незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, суд вважає, що позивача було незаконно звільнено із займаної посади, а тому він відповідно до вказаних вимог закону має бути поновлений на роботі на цій посаді з стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, якими він керувався при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати (п. 5 зазначеного Порядку із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ N 1266 від 26 вересня 2001 року).

Судом встановлено, що позивач звільнена з роботи 31 серпня 2018 року, відповідно позовні вимоги про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу бути задоволені за вказаний період, тобто за період з 01 вересня 2018 року по 02 травня 2019 року (168 робочих днів).

Згідно ч. 2 ст. 25 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями) при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку про заробіток позивача (а.с.161) від 10.11.2018 року, згідно до якої середній заробіток за один робочий день позивача становить 185 гривень 75 копійки (185.75грн.+4086,34грн/23 дні=185.75грн.) і за 168 робочих днів за час вимушеного прогулу їй належить до виплати 27119 гривень 50 копійок без урахування податків та обов`язкових платежів.

Далі, згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року) моральна шкода відшкодовується відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин.

Суд погоджується з доводами позивача, що завдана їй моральна шкода полягає в її моральних стражданнях, пов`язаних з тим, що вона втратила роботу, позбавлена джерела доходу для існування, вимушена прикладати значних додаткових зусиль для налаштування й організації свого життя, внаслідок чого знаходиться у стані душевних переживань, погіршився психічний стан її здоров`я, з`явилась роздратованість, депресія, безсоння, відсутність апетиту. У зв`язку, з чим позивач зверталась за медичною допомогою до лікаря-терапевта Бориславської ЦМЛ та в подальшому приймала медичні препарати. Проте, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, враховуючи характер та тривалість її страждань і переживань у зв`язку з порушенням її законних прав та інтересів і стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1409,50 грн.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Так витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

22 серпня 2018 року між адвокатом Крамаром Ю.М. та ОСОБА_1 був укладений договір про представництво інтересів та надання правової допомоги. Згідно додатку №1 до договору вбачається, що гонорар адвоката за виконану роботу буде складати 5000 грн. В матеріалах справи також міститься акт виконаних робіт від 30.04.2019, згідно якого клієнт ОСОБА_1 переказала на рахунок адвоката Крамар Ю.М. грошові кошти за правничу допомогу в сумі 5000 грн., та останні адвокатом одержані, що підтверджено платіжним документом від 30.01.2019 (а.с.217-219).

Крім цього, вирішуючи суд розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесені стороною, враховує вимоги ч.6 ст.137 ЦПК України, зокрема те, що представниками співвідповідачів не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищенаведене, підлягають до задоволення вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ст.430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення в посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області за №63-к від 30 серпня 2018 року «Про звільнення з роботи» та наказ Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області за № 88-к від 29 жовтня 2018 року «Про внесення змін до наказу №63-к від 30 серпня 2018 року» про звільнення ОСОБА_1 з посади вчителя фізики.

Поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя фізики Бориславської загальноосвітньої школи 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області.

Стягнути з відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 27 119 гривень 50 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2018 року по 02 травня 2019 року, без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Стягнути з відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 5 000 гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відділу освіти Бориславської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із 1409 гривень 50 копійок судового збору та на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Бориславська загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів №4 Бориславської міської ради Львівської області ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22401780.

Відповідач: відділ освіти Бориславської міської ради Львівської області ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02144714.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 07 травня 2019 року.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш

/