Справа № 449/269/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Борняк Р.О.,

з участю секретаря судового засідання: Баран П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перемишлянський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області про внесення змін до актового запису цивільного стану, -

встановив:

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить: зобов`язати Перемишлянський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 , а саме виправити національність батька ОСОБА_3 з українця на поляк.

Заяву мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 народилась в с. Коросно Перемишлянського району Львівської області і є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

В березні 2019 року вона звернулась з заявою до заінтересованої особи з приводу внесення змін до актового запису про її народження, а саме змінити національність її батька з українця на поляка, але їй у цьому було відмовлено.

Факт національності її батька «поляк» підтверджується формою - 1, де зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Коросно Перемишлянського району Львівської області, за національністю - поляк.

Окрім цього, національність батька - поляк підтверджується відомостями у військовому білеті серії НОМЕР_5, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, де засвідчено, що ОСОБА_3 (національність-поляк) одружився з ОСОБА_6 , 05 лютого 1950 року.

З метричних книг польського костелу м.Перемишляни та архівної довідки від 09.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 хрещений 21 листопада 1926 року, римо-католицького віросповідання, с.Коросно.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що в актовому записі про її народження допущено помилку при зазначені національності її батька українець замість вірно поляк.

В судове засідання заявник не з`явилася, однак подала заяву про розгляд даної справи без її участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Перемишлянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській областів судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак подав клопотання про розгляд даної справи без їхньої участі, заперечень по даній справі немає.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.02.2019 р., батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Як вбачається із архівної довідки Центрального державного історичного архіву України №Б-22 від 09.02.2016 року, у документах архіву, фонд 618 «Римо-католицька митрополича консисторія, м. Львів», у метричній книзі римо-католицької парафії м. Перемишляни (до якої належало с. Коросно) повіт Перемишляни Тернопільського воєводства з записами про народження за 1921-1930 рр., виявлено запис про народження, а саме: ОСОБА_3 (ОСОБА_3) - народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 та хрещений 21 листопада 1926 року, римо-католицького віросповідання, с. Коросно, буд № 79.Батько: ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), син ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 (ОСОБА_9). Мати: ОСОБА_10 (ОСОБА_10), дочка ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №2 від 07.02.2019 р., до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, а саме: відомості про чоловіка - ОСОБА_3 , національність - поляк, відомості про дружину - Кравець (Куніцька).

Відповідно до воєнного білету серії НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_3 , національність останнього зазначена - поляк .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_1 , уклали шлюб - 01.08.1981 р., про що зроблено відповідний актовий запис за №10.

Згідно свідоцтва про народження серіїНОМЕР_6 , батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

З форми - 1, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Коросно Перемишлянського району Львівської області, за національністю - поляк.

На підставі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

У відповідності дост. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Статтею 1 Рамкової конвенції ОСОБА_1 Європи про захист національних меншин від 01 лютого 1995 року, ратифікованоїЗаконом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції ОСОБА_1 Європи про захист національних меншин» від 09 грудня 1997 року № 703/97-ВР встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Згідно зі статтею 3 Конвенції, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими.

Частиною 1 статті 11 Конвенції визначено, що сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про національні меншини в Україні» відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Нормам ист. 11 цього ж Закону визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У відповідності з вимогами ст.ст.269, 270, 300 Цивільного кодексу України право на національність є особистим немайновим правом.

Статтею 300 Цивільного кодексу України закріплено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Починаючи з 1992 року на підставі постанови Верховною ОСОБА_1 України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження» від 26 червня 1992 року № 2503-XII діючим законодавством України не передбачено визначення національності фізичної особи - громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану» від 12 вересня 2002 року № 1367, яка в наступному втратила силу в зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 в новій редакції, була виключена графа про національність фізичної особи.

Тобто, на даний час нормативними актами України не передбачено можливість визначення персональної національності громадян України у документі який посвідчує таку особу.

Частина 1 ст. 315 Цивільного-процесуального кодексу України встановлює перелік фактів, що підлягають розгляду судом, при цьому ч. 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до абз.2 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо).

Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Встановлення факту приналежності до польської національності необхідне заявнику для того, щоб підтвердити статус польського коріння, відновити та зберегти етнічне походження свого роду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право належності особи до певної національності не може бути обмежене відсутністю державного регулювання у цій сфері та відсутністю можливості її зазначення національності у документах. Під час розгляду справи факти належності її батька до польської національності були доведені, тому з метою належного захисту особистих прав ОСОБА_1 , суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Перемишлянський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, внести зміни в актовий запис №40 складений 03.09.1960 р., про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме виправити національність батька -« ОСОБА_3 » з «українця» на «поляк».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р. О. Борняк