22 квітня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Вони мають різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків. Вони різні люди за характером, у них різні погляди на життя, виховання дітей, що призвело до втрати взаєморозуміння один одного. Протягом одного року сторони не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим.
З огляду на викладене, позивач просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки. Також позивач просила визначити місце проживання спільної дитини разом з нею.
В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просила на підставі ст. 182 СК України стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки в розмірі щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач в судовому засіданні не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.
Представник служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації направив до суду лист, в якому зазначено, що у вирішенні питання про розірвання шлюбу та стягнення аліментів покладалась на розсуд суду та підтримує вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012р., про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 1462, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.04.2013 р..
На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право позивача через категоричність до примирення.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів - 10.09.2018 року.
На підставі ст.182 СК України стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. починаючи з 10.09.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.
Згідно зі ст. 161 СК України у випадку, якщо батьки, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 , відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, не заперечував проти того, щоб малолітній син проживав разом з матір`ю, суд вбачає наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо визначення місця проживання дитини з нею.
На підставі викладеного та керуючись ст. 112, 113, 160, 161, 180, 182 СК України, ст.ст. 4-13, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 280-283, 430 ЦПК України суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 листопада 2012 року, актовий запис №1462 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500,00 гривень, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 вересня 2018 року.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судових витрат в розмірі 1409,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя