КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5450/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019року місто Київ

справа № 759/71/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця РусланаОлеговича - Бут Олексія Володимировича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді П'ятничук І.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, третя особа: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11267, вчинений приватним нотаріусом Швець Р.О. 17 серпня 2017 року щодо стягнення грошових коштів у сумі 35150,54 грн. з витратами за вчинення виконавчого напису, в розмірі 1800 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», а також просив стягнути на його користь судовий збір у сумі 960 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Швець Р.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з нього грошових коштів у сумі 36950,54 грн., про існування якого він дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Вважав, що виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, оскільки нотаріус вчинив виконавчий напис без оригіналу кредитного договору, так як кредит видавався на підставі лише заповненої анкети й договір не підписувався.

Крім того, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність боргу у боржника, оскільки останній платіж з погашення тіла кредиту відбувся 29 квітня 2011 року й строк позовної давності закінчився 29 квітня 2014 року, а також нарахував одночасно пеню та штраф, що суперечить ст.61 Конституції.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 11267, вчинений 17 серпня 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення 35150 грн. 54 коп. з витратами на вчинення виконавчого напису у розмірі 1800 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 960 грн.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. - БутО.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив скасувати рішення суду в частині стягнення з приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 960 грн.

В обґрунтування вимог посилається на те, що нотаріус не є стороною правовідносин між позивачем та банком, тому він не може бути відповідачем у даній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позов пред'явлено до нотаріуса, який є неналежним відповідачем, тому судом помилково стягнуто з приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. судові витрати й рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. - Бут О.В. до суду апеляційної інстанції не надходило.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не подав нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору № KIXRFU05880350 від 24 лютого 2009 року.

При цьому судом також враховано, що виконавчий напис вчинений всупереч вимог закону, оскільки з дня виникнення права минуло понад 3 роки.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, як і не оскаржується в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Як вбачається з апеляційної скарги, представником відповідача приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. рішення суду від 20 грудня 2018 року оскаржується в частині стягнення судового збору з приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. з посиланням на те, що нотаріус є неналежним відповідачем у даній справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, вважав за доцільне стягнути з відповідачів сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 960 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи знаступного.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Швець Р.О. 17 серпня 2017 року вчинено виконавчий напис щодо стягнення грошових коштів у сумі 36950,54 грн. з ОСОБА_3, яким запропоновано стягнути з останнього не сплачену в строк за кредитним договором KIXRFU05880350 від 24 лютого 2009 року суму заборгованості, а саме: заборгованість з комісії - 1647,19 грн., заборгованість з пені - 31353,32 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 1650,03 грн. та 1800 грн. витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню пред'являє вимоги до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О.

Спори про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково розглядаються судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Крім того, нотаріус є неналежним відповідачем й з тих підстав, що не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі №753/4294/17-ц судом наведено правовий висновок про те, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судами за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів.Зауважено, що нотаріус не може бути відповідачем у процесі, а може бути залучений до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред'явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

При цьому, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. з вимогами щодо визнання його дій неправомірними.

Так як, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову, колегія суддів вважає, що зазначення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. як відповідача не впливає на правильність вирішення даного спору.

У прохальній частині апеляційної скарги представник приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. просить скасувати рішення лише в частині стягнення з нотаріуса судового збору.

Оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом - ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», а відтак суд першої інстанції дійшов до помилкового розподілу про стягнення судового збору з приватного нотаріуса Швеця Р.О.

Тому рішення суду в частині вирішення питання щодо стягнення з відповідачів судового збору у розмірі 960 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 960 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ШвецяРуслана Олеговича - Бут Олексія Володимировича - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2018 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича на користь ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 960 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1-Д, на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 960 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Головуючий

Судді