Справа № 303/1464/19
номер рядка стат. звіту 49
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Курах Л.В.

за участю секретаря Багин Р.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2, на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2013 року, справа № 303/7123/13-ц. Відповідно до зазначеного рішення з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Позивач вказує, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 06 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень; з 1 липня -2118 гривень; з 1 грудня -2218 гривень. Таким чином, вказаним законом збільшено розмір стягуваних аліментів, а саме встановлено, що мінімальний розмір аліментів, що стягуються на утримання дитини повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У звязку з цим, позивач вважає за необхідне збільшити розмір аліментів визначивши їх у твердій грошовій сумі розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків для дитини відповідного віку.

18.04.2019 року відповідачем подано відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Позов вважає необґрунтованим, оскільки підстав для зміни способу стягнення аліментів немає, оскільки позивачем не надано доказів зміни матеріального, або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя. Зазначила, що на даний час її матеріальне становище погіршилося, у звязку з чим вона не має змоги сплачувати такий розмір аліментів, які позивач хоче збільшувати. Так, вона являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію, розмір якої не значний. Окрім того, відповідач змушена систематично проходити стаціонарне лікування в спеціалізованих медичних закладах, оскільки в неї діагностовано важкі хвороби, такі як туберкульоз, хронічний гепатит, а також венеричне захворювання групи В-20, у звязку з чим вона несе витрати на лікування, інших доходів у відповідача не має, окрім як пенсія.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2013 року, про стягнення аліментів, справа № 303/7123/13-ц, з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист. (а.с.5)

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08.04.2015 року, замінено сторону виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа по справі № 303/7123/13-ц з стягувача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на стягувача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканку с.Ракошино Мукачівського району, вул.Жовтнева 112. (а.с.6).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України ,батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181 та192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм Сімейного кодексу України, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини" та ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих суду доказів, вбачається, що відповідач відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, серії ААІ № 665505 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, тобто є непрацездатною. Відповідно до довідки про доходи № 4309 3832 2330 3396, сума пенсії за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 рік складає 5048,55 грн.

Окрім того, відповідач змушена систематично проходити стаціонарне лікування в спеціалізованих медичних закладах, оскільки в неї діагностовано важкі хвороби, такі як туберкульоз, хронічний гепатит, а також венеричне захворювання групи В-20, що підтверджується виписками із медичної карти хворого.

Матеріали справи та позиція відповідача (викладена його представником у відзиві на позов), який заперечував щодо зміни способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що збільшити розмір аліментів не дозволяє його матеріальне становище та стан здоровя, що у сукупності з іншими матеріалами справи не вказують на його фактичну спроможність сплачувати аліменти в розмірі більшому ніж встановлений Рішенням суду, а отже суд не знайшов підстав для задоволення позову.

08.07.2017р.набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"від 17.05.2017р.№ 2037-VIII, яким ч.2 ст.182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін уст.182 СК України - менше ніж 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Разом з тим, згідно ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 р., тобто з 08.07.2017 р. за відповідною постановою державного виконавця.

Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто стягненню зі сторін не підлягають.

На підставі ст.ст.180,183,185,198,199 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.2,12,81,89,128,258,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривні віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1,( ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканка вул.Жовтнева, 112, с.Ракошино, Мукачівського району, Закарпатської області РНОКПП НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка вул. Яна ОСОБА_6,18, м.Мукачево, Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_1).

Повний текст рішення складено 03 травня 2019 року.

Головуюча Л.В. Курах