У Х В А Л А

19 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 755/12638/15

Провадження № 14-167цс19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», Приватне підприємство «Ангропродукт», про зміну управителя фонду фінансування будівництва, зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія» (далі - ТОВ «ФК «Олімпія»), Приватне підприємство «Ангропродукт» (далі - ПП «Ангропродукт»), про зміну управителя фонду фінансування будівництва, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовну заяву мотивовано тим, що 27 березня 2014 року рішенням правління ПАТ «Український професійний банк» затверджено Правила фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, управителем якого є зазначений банк. 03 жовтня 2012 року між ПАТ «Український професійний банк» та ПП «Ангропродукт» укладено угоду про фінансування будівництва. Також між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (як довірителями ФФБ) і ПАТ «Український професійний банк» укладені договори про участь у ФФБ. Діяльність управителя ФФБ з довірчого управління коштами за договорами з юридичними та фізичними особами ПАТ «Український професійний банк» здійснював на підставі банківської ліцензії № 132 від 18 жовтня 2011 року. 28 травня 2015 року правлінням Національного банку України (далі - НБУ) прийнято постанову № 348, якою ПАТ «Український професійний банк» віднесено до неплатоспроможних. Також виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 травня 2015 року № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Український професійний банк». У зв'язку з викладеним у позивачів виникли сумніви щодо належного виконання відповідачем своїх обов'язків з управління ФФБ.

В зв'язку з чим ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили здійснити заміну управителя ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», з ПАТ «Український професійний банк» на ТОВ «ФК «Олімпія»; передати ФФБ виду «А», створений для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», його документацію у повному обсязі та кошти оперативного резерву цього Фонду від ПАТ «Український професійний банк» до ТОВ «ФК «Олімпія»; визнати нового управителя ТОВ «ФК «Олімпія» правонаступником за угодою про фінансування будівництва № 10131-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року, іпотечним договором від 03 жовтня 2012 року (зі змінами та доповненнями), договором доручення з відкладальними умовами № 10132-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року, договором уступки майнових прав на нерухомість з відкладальними умовами № 10133-ВСІБ від 03 жовтня 2012 року та всіма укладеними з фізичними особами договорами про участь у ФФБ.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково. Замінено управителя ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», з ПАТ «Український професійний банк» на ТОВ «ФК «Олімпія». Зобов'язано ПАТ «Український професійний банк» передати ТОВ «ФК «Олімпія» ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Ангропродукт», його документацію в повному обсязі та кошти оперативного резерву цього фонду. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПАТ «Український професійний банк» не відповідає характеристикам та необхідним умовам управителя ФФБ визначеним у Законі України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (далі також - Закон № 978-IV), тому не може виконувати взяті на себе зобов'язання, передбачені договорами про участь у ФФБ. Кошти оперативного резерву є частиною ФФБ, у зв'язку з чим кошти такого фонду у повному обсязі мають бути передані в управління іншій фінансовій установі на підставі статті 23 Закону № 978-IV.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2016 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року в частині зобов'язання ПАТ «Український професійний банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву Фонду фінансування будівництва виду «А» залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що позовна вимога про зобов'язання ПАТ «Український професійний банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву ФФБ виду «А» відповідає вимогам закону, тому наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що апеляційний суд не взяв до уваги, що кошти, які обліковуються на рахунках ФФБ підлягають поверненню довірителям в межах ліквідаційної процедури, у порядку визначеному статтею 52 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також - Закон № 4452-VI) та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про передачу коштів оперативного резерву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ПАТ «Український професійний банк» передати ТОВ «Фінансова компанія «Олімпія» кошти оперативного резерву ФФБ виду «А», створеного для фінансування будівництва житлового комплексу, залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що в разі ліквідації управителя ФФБ кошти на рахунку ФФБ не включаються до ліквідаційної маси управителя ФФБ і спрямовуються виключно на задоволення вимог довірителів до управителя ФФБ згідно з Правилами ФФБ. Посилання в апеляційній скарзі на приписи статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якими задоволення вимог кредиторів банку здійснюється за рахунок одержаних від реалізації майна банківської установи грошових коштів в порядку черговості, апеляційний суд визнав необґрунтованими, оскільки спірні кошти не є майном банку, а сформовані довірителями ФФБ і передані управителю в довірчу власність.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» Пантіна Л. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині зобов'язання ПАТ «Український професійний банк» передати до ТОВ «ФК «Олімпія» кошти оперативного резерву ФФБ, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами неправильно застосовано Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Під час здійснення ліквідації банку не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Суди не врахували, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, зокрема повернення коштів, які обліковуються на рахунках ФФБ, може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI України. Законодавець не наділяє суди загальної юрисдикції правом змінювати черговість задоволення кредиторських вимог до неплатоспроможного банку, який визначений спеціальним Законом.

У червні 2017 року ТОВ «ФК «Олімпія» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII).

У підпункті 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону № 2147-VIII передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2018 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до частини п'ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 403 цього Кодексу.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 06 лютого 2019 року передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає, що справа містить виключну правову проблему.

Зокрема, норми частини другої статті 23 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» є неоднозначними та потребують роз'яснення щодо їх застосування. На думку, колегії суддів положення частин другої зазначеної статті неузгоджуються з нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2.

Колегія суддів наголосила, щозазначене правове питання не вирішувалося вищою судовою інстанцією та потребує роз'яснення, а судове рішення Великої Палати Верховного Суду має принципове значення та необхідне для подальшого розвитку права та забезпечення єдності судової практики.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року(«Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено зазначену ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із частиною тринадцятою вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 401 - 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Олімпія», Приватне підприємство «Ангропродукт», про зміну управителя фонду фінансування будівництва, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 22 травня 2019 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.

3. Надіслати копію цієї ухвали учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко