ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5575/19 Справа № 210/93/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Криворіжіндустрбуд»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2019 року, яке постановлено суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з нещасним випадком, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК у 2013 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40 % з 05 листопада 2012 року по 01 грудня 2013 року, трудове каліцтво, з наступним переоглядом 01 грудня 2013 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи. При повторному переогляді, 05 грудня 2018 року позивачу було зменшено відсоток втрати професійної працездатності до 35 % з 01 грудня 2018 року до 01 грудня 2020 року, та залишено третю групу інвалідності, з наступним переоглядом 10 листопада 2020 року.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 76 840, 00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 76 840,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Приватне акціонерне товариство «Криворіжіндустрбуд» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. Зазначає, що судом не було враховано тієї обставини, що нещасний випадок стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці посадової особи іншого підприємства, а саме заступника директора з виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР» ОСОБА_5, яке здійснювало наповнення киснем балонів і поставку їх на підприємство відповідача. У результаті вибуху кисневого балону поруч з позивачем, ним були отримані тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою втрату професійної працездатності. Наголошує, що вина відповідача у настанні травмування позивача відсутня. При цьому, відповідач наводить в апеляційній скарзі, як приклад, аналогічну справу та вказує, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до TOB ?АСТОР? та ПАТ "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка, який загинув 06.04.2012 року внаслідок вибуху кисневого балону, було встановлено вину підприємства ТОВ ?АСТОР? в заподіянні смерті внаслідок порушення правил безпеки і норм по охороні праці при наповненні киснем балонів. В рішенні зазначено, що оскільки винним в порушенні правил безпеки і норм по охороні праці при наповненні киснем балонів, вироком суду, визнаний заступник директора з виробництва ТОВ ?АСТОР?, то саме відповідач ТОВ ?АСТОР? несе відповідальність перед позивачем за моральну шкоду Більше того, в задоволені позовних вимог до ПрАТ "КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" про стягнення моральної шкоди позивачці було відмовлено.

Крім того, вказує, що обставини, встановленні рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2014 р. мають преюдиціальне значення для вирішення даної справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 квітня 2012 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав ушкодження здоров`я, а саме: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку. Забій, садна голови. Відкритий уламковий перелом тіла нижньої щелепи праворуч. Забійно-рвана рана лиця. Закрита травма грудної клітини: забій правого плеча. Закрита травма живота: забій передньої черевної стінки. Закритий перелом обох кісток нижньої третини правого передпліччя. Травматичне відсічення нігтьових та частково середніх фаланг IV-V пальців правої кисті, закритий перелом IV п`ясної кістки. Опік голови, тулуба та кінцівок II-III А-Б ст..=20%. Комбінований шок I ст.(а.с.16-21).

Відповідно до п. 7 Акту № 4 від 12 грудня 2012 року форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, причинами нещасного випадку на виробництві, під час якого був травмований ОСОБА_1 є : основною - невиконання посадових обов`язків, супутньою - відсутні (а.с.16-21).

Пунктом 10 цього Акту особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці, визнано ОСОБА_5 , заступника директора підприємства з виробництва ТОВ «АСТОР», який не здійснив контроль за дотриманням проектної конструкторської та технологічної дисципліни, правил та норм з охорони праці, чим порушив ст.13 абзацу 11 Закону України «Про охорону праці», розділу 4 п.4.1. «Типової інструкції з охорони праці при наповненні киснем балонів та поводження з ними споживачів» , а також п.8.2 НПАОП 24.1-1.30-88 «Правил безпеки при виробництві та споживанні продуктів розділення повітря», розділ 2 п.7 посадової інструкції « 3аступника директора з виробництва ТОВ «АСТОР» , затвердженої директором ТОВ «АСТОР» ОСОБА_6 від 01 березня 2011 року» (а.с.16-21).

Висновком МСЕК (довідка Серії 10 ААА № 113186 ) від 12.02.2013 року ОСОБА_1 первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом з 05 листопада 2012 року по 01 грудня 2013 року та визнано людиною з інвалідністю третьої групи, з наступним переоглядом 01 грудня 2013 року. (а.с.10).

Висновком МСЕК (довідка Серії 12ААА № 052363 ) від 05.12.2018 року ОСОБА_1 , при повторному огляді встановлено 35 % втрати професійної працездатності з 01 грудня 2018 року до 01 грудня 2020 року, з наступним переоглядом 10 листопада 2020 року та залишено третю групу інвалідності (а.с.10,11).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи представника відповідача про те, що травмування позивача відбулося внаслідок дій заступника директора з виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР» ОСОБА_5, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що комісія зобов`язана скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1232, діючого на час настання нещасного випадку, нещасні випадки, пов`язані із завданням тілесних ушкоджень іншою особою, або вбивство працівника під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків чи дій в інтересах підприємства незалежно від порушення кримінальної справи розслідуються відповідно до цього Порядку. Такі випадки визнаються пов`язаними з виробництвом (крім випадків, що сталися з особистих мотивів).

Отже, в розумінні ч. 2 ст. 72 ЦПК України, саме Акти за формою Н-5 і Н-1 є тими доказами, що підтверджують чи спростовують факти нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, було складено акти форми Н-1 від 12.10.2012 року та форми Н-5 від 12.10.2012 року. Ці акти в установленому законом порядку не оскаржувались.

Отже позивачем було доведено факт того, що нещасний випадок з ним стався на роботі, погіршення стану його здоров`я є у причинному зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями саме на робочому місці.

Враховуючи викладене, суд першої інстації дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманої травми, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у розмірі 35%, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з отриманою травмою він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану.

Посилання представника відповідача на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: