Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1598/19
Р І Ш Е Н Н Я

23 квітня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики за основним боргом 3000 грн., 3% річних в сумі 90 грн. та 277 грн.09 коп. інфляційні, а всього 3367 грн. 09 коп.

Позов обґрунтовує тим, що в березні 2018 року позивач надав відповідачу ОСОБА_2В кошти в сумі 3000 грн., про що відповідач написав розписку, в якій зобовязався повернути позивачу зазначену суму боргу до 21 травня 2018 року. Проте відповідач кошти не повернув, не віддав будь якої частки боргу, на вимогу позивача повернути зазначений борг. Тому позивач вимушений звертатися до суду за захистом порушеного права.

На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 3 000 грн., що складається з суми позики у розмірі 3000 грн., 3% річних з простроченої суми 90 грн., інфляційні у розмірі 277 грн. 09 коп., а всього 3367 грн. 09 коп.

Провадження у справі відкрите на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 березня 2019 року та призначене у спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач повторно не зявилася, причину неявки суду не повідомила, хоча була належно повідомлена про день та час слухання справи.

Також 1 квітня 2019 року на сайті Судова влада України було опубліковано оголошення про виклик в судове засідання відповідача.

У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в березні 2018 року відповідно до розписки, позивач ОСОБА_1 надав відповідачці ОСОБА_2В позику в сумі 3 000 грн. Відповідно до розписки відповідач ОСОБА_2 зобовязалася повернути грошові кошти до 21 травня 2018 року.

Вимоги щодо повернення грошових коштів у строки, зазначені у вищевказаній розписці відповідачем не виконані.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.ч. 1.2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Всупереч укладеному договору позики та вказаним нормам відповідач у встановлений строк не виконав покладені на нього зобовязання та не повернув борг позивачу у розмірі 3 000 грн.

Крім цього, договір позики може бути оплатним, відповідно до ст.1048 ЦК України, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням.

Так, згідно із частиною першою статті 1048 ТІК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Дана позиція колегії судді узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-36цс14.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1048 цього Кодексу у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За таких обставин з відповідача також підлягає стягненню 3% річних з простроченої суми у розмірі 90 грн., інфляційного збільшення у розмірі 277 грн. 09 коп., а всього 3367 грн. 09 коп.

Враховуючи, що відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПУ Країни з відповідача на користь держави необхідно стягнути судового збору в сумі 768 грн.40 коп.

Керуючись ст. ст.5, 12, 13, 78, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст.104, 105, 111-115 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (18000, м. Черкаси, пров. Жилкопівський, 12) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП, 18000, АДРЕСА_1) заборгованість за договором позики в сумі 3367 грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (18000, м. Черкаси, пров. Жилкопівський, 12) на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Вступна та резолютивні частини рішення проголошені в судовому засіданні 23 квітня 2019 року, повне судове рішення виготовлено 6 травня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_3