Справа № 348/152/18
Провадження № 22-ц/4808/592/19
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2019 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 12 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. в м. Надвірна, повний текст якого складено 22 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 24.09.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 27.12.2017 року утворилася заборгованість в сумі 25502,80 грн, яка складається з: 1870,02 грн заборгованості за тілом кредиту; 624,17 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом; 21318,00 грн заборгованості за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн штрафу (фіксована частина); 1190,60 грн штрафу (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 25502,80 грн за кредитним договором № б/н від 24.09.2014 року та судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 12 лютого 2019 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4240,04 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2014 року, з яких 1870,02 грн заборгованості по тілу кредиту, 1870,02 заборгованості за пенею, 500 грн штрафу (фіксована частина). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 293,02 грн судового збору.

На дане рішення представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту, в задоволенні решти позову відмовити, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Дія особливого періоду, під час якого штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що особливий період в Україні діяв: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року є помилковим. Зазначає, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Вказує на те, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. На думку апелянта, особливий період в Україні розпочався 18 березня 2014 року і триває до цього часу, тому нарахування відсотків за користування кредитом, пені та штрафних санкцій за кредитним договором є незаконним.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що НБУ у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів -витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Згідно копії довідки, виданої у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків, ОСОБА_1 в період з 01.12.2014 року по 15.03.2016 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України. Нарахування відповідачу процентів за користування кредитом в період проходження ним військової служби за контрактом, суперечить Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації». Суд прийшов висновку про зменшення розміру пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків. Також штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зі змісту ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610-611 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання являється порушенням зобов`язання. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 24.09.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, який складається із заяви, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Оскільки належним чином умови кредитного договору відповідач не виконував, то станом на 27.12.2017 року утворилася заборгованість в сумі 25502,80 грн, яка складається з: 1870,02 грн заборгованості по тілу кредиту; 624,17 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом; 21318,00 грн заборгованості за пенею; 500,00 грн штрафу (фіксована частина); 1190,61 грн штраф (процентна складова).

Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з рахунку (а.с. 5-6).

Згідно довідки Надвірнянського районного військового комісаріату від 21.05.2018 року № 1053 ОСОБА_1 перебував на віськовому обліку в Надвірнянському РВК з 18.09.2006 року по 10.04.2014 року.

З 26.10.2005 року був призваний на строкову військову службу у військову частину НОМЕР_1 . 14.09.2006 року звільнений з військової служби на підставі Наказу МО № 418 від 17.07.2006 року. 10.04.2014 року був знятий в зв`язку з призовом на військову службу за контрактом (а.с. 115).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.

Згідно роз`яснення Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів -витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Як вбачається з копії довідки, виданої у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків, ОСОБА_1 в період з 01.12.2014 року по 15.03.2016 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України (а.с. 114).

Нарахування ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом в розмірі 624,17 грн, 21318,00 грн заборгованості за пенею; 500,00 грн штрафу (фіксована частина); 1190,61 грн штраф (процентна складова) в період проходження військової служби за контрактом, суперечить Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», тому стягненню не підлягають.

Разом з тим, стягуючи з відповідача в користь позивача 500 грн штрафу за кредитним договором б/н від 24.09.2014 року, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та не звернув уваги, що з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Крім цього, установлено, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував після мобілізації, тобто з 15 березня 2016 року і станом на 27.12.2017 року утворилася заборгованість по пені у розмірі 6559,32 грн за один рік.

На підставі ч.3 ст.551 ЦПК України, суд першої інстанції врахувавши, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків прийшов правильного висновку зменшивши заборгованість по пені з розміру 6559,32 грн до 1870,02 грн, тобто до заборгованості по тілу кредиту.

У зв`язку з цим, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд незаконно стягнув з відповідача 1870,02 грн заборгованість по пені, що суперечить вимогам Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», яким внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 500 грн штрафу за кредитним договором б/н від 24.09.2014 року скасуванню з відмовою у цій частині в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Надвірнянського районного суду від 12 лютого 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 500 грн штрафу за кредитним договором б/н від 24.09.2014 року, скасувати та відмовити у цій частині позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 травня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський