Справа № 317/1374/18
№/п 2/317/58/2019
24 квітня 2019 р.
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Ачкасова О.М.,
при секретарі - Малієнко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матірю,
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матірю, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею, посилаючись на те, що 22.02.2014 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюбні відносини між сторонами припинені через сварки, фізичного насилля з боку відповідача та несумісність поглядів на подальше спільне життя. Після чергового побиття та фізичного насилля з боку відповідача в березні 2017 року, останній вигнав позивачку зі свого будинку, але дитину позивачці відповідач не віддав. Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився разом з відповідачем.
Позивачка неодноразово намагалася вирішити питання щодо місця проживання дитини мирним шляхом, зверталася неодноразово за допомогою до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування, але відповідач дитину не віддав.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2018 року розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. На підставі вищевикладеного, позивачка була змушена звернутися до суду з позовною заявою. 24.04.2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява від позивачки та її представника адвоката ОСОБА_4, про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірю ОСОБА_1, тому як станом на квітень 2019 року дитина проживає разом з позивачкою.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, від позивачки та її представника до суду надійшла заява про підтримку позовних вимог та розгляд справи без участі позивачки та її представника, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Суд вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні, за відсутності сторін у справі на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 22.02.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №344512, виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 03.10.2017 року, актовий запис № 153.

В жовтні 2017 року позивачка звернулася з заявою про визначення місця проживання дитини до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області за місцем проживання дитини.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Запорізької районної державної адміністрації від 27.10.2017 року за № 174, було рекомендовано позивачці розірвати шлюб з відповідачем.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2018 року у цивільній справі № 317/3139/17, було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, яке набрало чинності 17.02.2018 року. Рішенням суду присвоєно позивачці прізвище «Коваленко».

02.03.2018 року позивачка вдруге звернулася до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області з заявою про визначення місця проживання сина з матірю.

Комісією з питань захисту прав дитини Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області було рекомендовано позивачці для вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини з матірю звертатися до суду, у звязку з небажанням батька повернути добровільно дитину матері, що підтверджується Витягом № 60 з протоколу від 17.04.2018 року.

ОСОБА_6 № 60 від 17.04.2018 року, комісія з питань захисту прав дитини встановила, що позивачка надала всі необхідні документи, а саме: довідку-характеристику з місця проживання, акт обстеження умов проживання, довідку про заробітну плату, довідку з сільської ради про реєстрацію місця проживання та інші документи.

ОСОБА_6 довідки-характеристики Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, скарг від сусідів та мешканців села на ОСОБА_5 не надходило, спиртними напоями не зловживає. ОСОБА_1 працює в кавярні-пекарні «Франсуа» з 15.04.2017 року по теперішній час на посаді бармен-барист, має постійний дохід.

За результатами обстеження було зроблено висновок, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, може проживати в родинні матері ОСОБА_1, оскільки для його розвитку та виховання створенні належні умови.

ОСОБА_6 довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12.03.2018 року за вих. № 503, за відомостями Григорівської сільської ради позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ОСОБА_5 обстеження матеріально-побутових умов сімї від 08.03.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в будинку батьків разом із батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сестрою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7

ОСОБА_6 довідки-характеристики від 07.05.2018 року за вих. № 744, виданої Григорівською сільською радою скарг від сусідів та мешканців села на імя ОСОБА_1 не надходило. Спиртними напоями не зловживає.

Позивачка ОСОБА_1 працює на підприємстві «Франсуа», що знаходиться в м. Запоріжжі, пр. Соборний, 51, ФОП ОСОБА_10, на посаді бариста з 12 жовтня 2018 року. Графік роботи підприємства з 8.00 до 17 години 5 днів на тиждень, субота, неділя вихідні дні, що підтверджується довідкою № 0312/01 від 03.12.2018 року.

ОСОБА_6 витягу № 126 з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Запорізької районної державної адміністрації від 24.07.2018 року, для дитини у позивачки створено умови для гармонійного розвитку, а саме: власна кімната, де є ліжко дитяче, стіл, шафи, комод, компютер, дитяча література та іграшки. В помешканні водопровід, парове опалення. Створено всі умови для потреб дитини, для повноцінного життя та розвитку, що не можливо сказати про відповідача.

З представлених доказів з боку позивачки, вбачається, що матірю створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, гармонійного розвитку його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Проживання дитини разом з матірю відповідає інтересам дитини. Позивачка має можливість забезпечити своїй дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого не можливо сказати про відповідача, а саме: спеціалістами служби у справах дітей було обстежено умови проживання відповідача, в ході якого встановлено, що будинок складається із 4 кімнат: коридор, кухня та 2 житлові кімнати, в яких проживає 9 осіб із них троє малолітніх дітей. Окрім цього, в будинку ведеться ремонт та антісанітарні умови для проживання 4-х річної дитини.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачка не має протипоказань щодо проживання з сином, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, позитивно характеризуються за місцем проживання, є всі законні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір'ю.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_6 з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

ОСОБА_6 постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №343/1500/15-ц (касаційне провадження № 61-23861св18), при визначенні місця проживання дітей інтереси дітей мають першочергове значення, що безпосередньо зазначено в Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка є юридично обов'язковим міжнародним договором. При цьому Верховний Суд, врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статтей 7, 157 СК України, а також рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

У ст. 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов'язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Оцінивши зібрані у справі докази, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матірю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 161 СК України, ст.ст.13, 80, 81, 89, 128, 130, 263-265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - разом із матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 24.04.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов