Справа № 544/260/19
№ 2/544/183/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О. О.,

за участі секретарів - Костенко Т.В., Киричевської В. М.,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 лютого 2019 року вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Окрім позивача у вказаному будинку зареєстрований син колишнього власника будинку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2006 року. Фактичне місце проживання відповідача невідоме. Реєстрація ОСОБА_2 у належному позивачу будинку порушує її право на володіння та користування належною їй власністю, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.

Суд, з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 12 лютого 2019 року (а.с. 6).

У вказаному будинку, окрім позивача, на даний час зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 5), який з 15 грудня 2006 року в ньому не проживає (а.с. 8).

Вказана особа не належить до членів сім`ї позивача та був зареєстрований в будинку його попереднім власником - ОСОБА_3 .

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника (інших осіб, які отримали право користування житлом з його згоди) у випадку зміни власника.

Виникнення права члена сім`ї власника будинку (інших осіб) на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право члена його сім`ї на користування цим будинком.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Право власності ОСОБА_3 на будинок по АДРЕСА_1 припинилося унаслідок укладення вищевказаного договору купівлі-продажу. Оскільки позивач набув право власності на вищевказаний будинок у порядку купівлі-продажу, то припинено також право користування відповідачем спірним житлом, який отримав таке право за волею попереднього власника будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки його реєстрація в належному ОСОБА_1 будинку, порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 259, 263-265, 280-281, 352 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - О. О. Сайко