Дата документу 02.05.2019 Справа № 331/3561/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1556/19 Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Є.У.№ 331/3561/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про стягнення суми шкоди заподіяної здоров'ю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просила скасувати наказ начальника КЕВ м. Запоріжжя Завальнюка Р.І. від 14.02.2018 року № 14 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; стягнути з відповідача в особі начальника КЕВ м. Запоріжжя Завальнюка Р.І. 1978,18грн. майнової шкоди, заподіяної здоров'ю, 12 000 грн. - моральної шкоди та відшкодувати судові витрати. Зазначала, що з травня 2012 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, обіймає посаду економіста виробничого відділення. Наказом начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя від 14.02.2018 №114 року за невиконання посадових обов'язків, порушення строків здачі щорічної звітності їй оголошено догану, хоча вона сумлінно виконувала свої трудові обов'язки, трудову дисципліну не порушувала. В результаті протиправних дій та психологічного тиску зі сторони адміністрації, стресової ситуації на роботі, примушування до звільнення, вона була госпіталізована до лікарні з діагнозом «гіпертонічний криз, гіпертонічна хвороба», через що вважає, що відповідач зобов'язаний їй відшкодувати витрати на лікування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2019 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду, у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_3 посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду зібраним у справі доказам, порушення норм матеріального і процесуального права. На думку ОСОБА_3, судом не враховано, що порушення строків здачі щорічної звітності сталося не з її вини. Начальник КЕВ, який мав засвідчити звіт своїм підписом, до 16.01.2018 перебував у відпустці, з якої повернувся після 20.01.2018, а його заступник відмовився від підписання документів. Службове розслідування за фактом несвоєчасного звітування проведено упереджено і не об'єктивно, до складу комісії увійшли зацікавлені особи. Судом не враховано, що в період опрацювання річних даних для складання звіту їй не були створені належні умови, оскільки відбувалося термінове переселення виробничого відділу в інше приміщення, що ускладнило її роботу із значною кількістю документів. Внаслідок неправомірних дій посадових осіб КЕВ погіршився стан її здоров'я, вона потрапила до лікарні, витрачала значні кошти на ліки. Звертає увагу суду на те, що річний звіт складається комісією, а вона тільки опрацьовує дані оперативного обліку. Відповідальність за інформацію в статистичній звітності покладається виключно на начальника КЕВ та головного бухгалтера, а вона як економіст не повинна нести відповідальність за порушення строків здачі звіту. Вважає, що догану їй оголошено внаслідок неприязних стосунків із керівництвом, яке примушувало її звільнитися з роботи за те, що вона у 2016 році вже зверталася до суду за захистом свого порушеного трудового права.

У відзиві на апеляційну скаргу КЕВ зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом дана правильна оцінка зібраним у справі доказам. З вини економіста ОСОБА_3 щорічний звіт КЕВ м.Запоріжжя за результатами інвентаризації військових частин до Східного ТКЕУ надійшов із порушенням встановлених строків, що призвело до негативних наслідків. За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що порушення строків здачі щорічного звіту сталося внаслідок неналежного виконання економістом своїх посадових обов'язків. При застосуванні дисциплінарного стягнення була врахована попередня робота позивача, негативні наслідки від проступку, ступінь її вини. Догану оголошено із дотриманням вимог трудового законодавства. Доводи про упередженість і необ'єктивність адміністрації є безпідставними. Посилання позивача на те, що загострення її хвороби сталося з вини відповідача, належними і допустимими доказами не підтверджено. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді економіста виробничого відділення КЕВ м. Запоріжжя.

Згідно з п. 3.8 посадової інструкції економіста КЕВ м. Запоріжжя, затвердженої 20.03.2017, з якою ОСОБА_3 була ознайомлена 25.04.2017, економіст зобов'язаний опрацьовувати дані оперативного обліку та результати інвентаризації військових частин/установ для складання статистичного донесення 4/КЕУ, звітів 11/КЕУ та інших відповідно до Наказу Міністра оборони України від 07.04.2016 року № 188 «Про затвердження та введення в дію Табеля термінових донесень з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення військ (сил)» та ЗВДТ-2005.

У відповідності до п.п.4.1, 6.1 Інструкції економіст має право вимагати від військових частин, установ, відділів КЕВ своєчасного оформлення прибутково-видаткових документів на майно номенклатури КЕС «ПЗ» та «НЗ» та надання для опрацювання по оперативному обліку .

Економіст виробничого відділення в межах службових повноважень взаємодіє з командирами військових частин , службами КЕС , начальниками структурних підрозділів КЕВ та матеріально-відповідальними особами.

Відповідно пункту 4 розділу 8 Табелю термінових донесень з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення військ (сил), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.04.2016 №188, донесення (з формою 4КЕУ) КЕВ, КЕЧ (районів) надаються до Східного територіального КЕУ щорічно до 10 січня станом на 01 січня.

Невідкладною телеграмою Південно-Східного територіального КЕУ від 01.02.2018 начальника КЕВ м. Запоріжжя повідомлено про порушення строків здачі щорічного звіту і запропоновано провести службове розслідування для встановлення причин.

Наказом начальника КЕВ м. Запоріжжя № 13 від 01.02.2018 ініційовано проведення службового розслідування за фактом несвоєчасного подання звіту за формою 4/КЕУ.

В письмових поясненнях від 14.02.2018 ОСОБА_3 зазначала, що 01.12.2017 довела до відома всіх військових частин Запорізького та Мелітопольського гарнізонів щодо порядку, строків та переліку документів щорічної звітності, проте деякі військові частини документи з інвентаризації за встановленою формою надали після 10.01.2018. Крім того, як пояснювала ОСОБА_3, начальник КЕВ Завальнюк Р.І. повернувся із відпустки 20.01.2018, в межах посадової інструкції вона йому доповіла про необхідність затвердження звіту, який був затверджений керівником лише 22.01.2018.

За результатами службового розслідування, затвердженого начальником КЕВ м. Запоріжжя Р.І. Завальнюком 14.02.2018, запропоновано за низьку виконавчу дисципліну, невиконання вимог наказу Міністерства оборони України від 07.04.2016р. №188 «Про затвердження та введення в дію Табеля термінових донесень з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення військ (сил) у підпорядкованих установах», працівнику ЗСУ ОСОБА_3 оголосити догану. В зазначеному акті службового розслідування зазначено, що згідно посадової інструкції працівник ЗСУ ОСОБА_3 в межах своїх повноважень взаємодіє з командирами військових частин начальниками служби КЕС (п.6.1 посадової інструкції), та має право вимагати своєчасного оформлення документів на майно номенклатури КЕС «НЗ» та надання для опрацювання по оперативному обліку (п 4.1 п інструкції), однак зазначене не було останньою виконане в термін до 10.01.2018, не було витребуване у військових частин звітів у встановлені терміни, що призвело до негативних наслідків.

Наказом начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя № 14 від 14.02.2018 року за результатами проведення службового розслідування за невиконання посадових обов'язків, порушення строків здачі щорічної звітності (4 КЕУ) згідно п. 4 розділу 8 Табелю термінових донесень з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення військ ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та до неї застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Із зазначеним наказом ОСОБА_3 ознайомлена під підпис 16.02.2018 року .

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов'язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства.

Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Він полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки.

Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов'язки, зазначено у статті 147 КЗпП України.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

За змістом статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов'язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов'язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установивши, що внаслідок неналежного виконання посадових обов'язків ОСОБА_3 допустила порушення строків здачі щорічної звітності, встановлених Наказом Міністерства оборони України №188 від 07.04.2016, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірне застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що дисциплінарне стягнення до ОСОБА_3 застосовано повноважним органом із дотриманням правил ст.ст.147-149 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що вона не порушувала трудової дисципліни, є безпідставними.

Оцінивши зібрані у справі докази справи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, що позивачем були порушені вимоги п. 3.8, п. 4.1, п. 6.1 посадової інструкції економіста КЕВ: не були вжиті належні і достатні заходи для своєчасного витребування від військових частин документів, необхідних для подання звіту, і для своєчасного складання статистичного донесення 4/КЕУ у строк до 10 січня 2018. Фактичні обставини свідчать про те, що звіт було здано після 20.01.2018, тоді як за Наказом Міністерства оборони №188 від 07.04.2016 остаточною датою щорічної звітності визначено 10.01.2018.

Перебування начальника КЕВ м. Запоріжжя Завальнюк Р.І. у відпустці до 16.01.2018 не звільняли ОСОБА_3 від обов'язку скласти звіт до 10.01.2018.

Як встановлено судом першої інстанції, до виконуючого обов'язки начальника КЕВ Бутенка В.К. документи для затвердження у строк до 10.01.2018 ОСОБА_3 не надавала, у своїх поясненнях про причини порушення строків здачі щорічної звітності остання посилалася на низьку виконавчу дисципліну деяких військових частин, які надавали свої звіти після 10.01.2018.

Доводи ОСОБА_3 про упереджене ставлення до неї адміністрації, створення неналежних умов праці належними і допустимими доказами не підтверджені.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності за тимчасову втрату працездатності ОСОБА_3

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В ході розгляду справи не встановлено порушення з боку КЕВ м. Запоріжжя трудових прав ОСОБА_3, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями /бездіяльністю відповідача та виникненням у неї хвороби , необхідністю нести витрати на лікування.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: