ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 року

м.Харків

справа № 643/5859/17

провадження № 22-ц/818/1402/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Попляк Олена Святославівна, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Попляк Олени Святославівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Попляк Олени Святославівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2018 року, постановлене під головуванням судді Довготько Т.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року), -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Попляк Олени Святославівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

ОСОБА_4 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Попляк Олени Святославівни, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2018 року позови ОСОБА_1 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, вирішити питання розподілу судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що неправомірна реалізація квартири АДРЕСА_1 призвела до порушення прав ОСОБА_1 на належне виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 10.02.2017 року за рахунок єдиного майна боржника ОСОБА_5 Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підтвердження факту порушення прав та законних інтересів позивачки неправомірними діями відповідачів, - є необгрунтрованим.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 - без задоволення.

Старший державний виконавець Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Слащова М.М. надала письмові пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 Сама ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила, тому рішення суду в цій частині не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, та визнання недійсними та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), є передчасними, оскільки без встановлення порушення встановлених законодавством правил проведення прилюдних торгів та визнання прилюдних торгів недійсними неможливо вирішити питання про недійсність постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та недійсність свідоцтва про придбання нерухомого мана з прилюдних торгів (аукціону). А порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 02 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, оформлений розпискою, за яким позивачка отримала у борг від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США строком до 13.08.2015 року.

Зобов`язання за вказаним договором ОСОБА_1 належним чином не виконала.

09 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики від 02.01.2015 року.

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 Московським районним судом м.Харква ухвалою від 11.09.2015 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 (а.с.7 т.1).

На виконання вказаної ухвали державним реєстратором Харківського міського управління юстиції 11.09.2015 року було внесено запис №11139896 про обтяження вказаної квартири (а.с.8-10 т.1).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 23.09.2015 року при примусовому виконанні ухвали від 11.09.2015 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.02.2017 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 . 405 313, 50 грн. в рахунок виконання договору позики від 02.01.2015 року щодо сплати заборгованості у розмірі 15 000 доларів США (а.с.11 т.1). Питання про скасування заходів забезпечення позову після ухвалення рішення про задоволення позову не вирішено.

Разом з тим судовим розглядом встановлено, що на виконанні у Комінтернівському відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебували виконавчі написи нотаріусів про стягнення суми боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 за договорами позики від 17.09.2015 року у сумі 810 000 грн., від 05.08.2016 року у сумі 250 000 грн., від 11.03.2017 року у сумі 130 000 грн.

Виконавчі провадження на виконання виконавчих написів нотаріусів №1533 від 17.08.2016 року, №1695 від 22.09.2016 року та №439 від 14.03.2017 року було об`єднано у зведене виконавче провадження №53667659, до складу якого входили: ВП №52929767 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1695 від 22.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 810 000 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП №53576835 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №439 від 14.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 130 000 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП №53576889 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1533 від 17.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 250 000 грн. на користь ОСОБА_2

18.11.2016 року державним виконавцем було отримано Інформаційну довідку, відповідно до якої за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 03.07.2015 року внесено запис про іпотеку №10275438, на підставі договору про іпотеку №2165 від 03.07.2015 року Іпотекодержателем зазначено ОСОБА_2 23.09.2015 року зареєстровано обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Московським ВДВС ХМУЮ та 11.09.2015 року зареєстровано обтяження за реєстраційним №11139896 на підставі ухвали Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 року.

18.11.2016 року державним виконавцем була винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

18.11.2016 року ОСОБА_2 подана заява про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме спірної квартири, оскільки останній є іпотекодержателем.

Державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

16.12.2016 року до відділу надійшов звіт про незалежну оцінку майна, згідно якого вартість описаного та арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 становить 1 187 000 грн.

22.12.2016 року сторони виконавчого провадження під особистий підпис ознайомлені з повідомленням про визначення вартості майна.

23.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та зареєстровано відповідне обтяження.

07.02.2017 року державним виконавцем до ХФ ДП «СЕТАМ» направлено пакет документів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_5

15.03.2017 року електронні торги з реалізації арештованого майна не відбулися, через відсутність допущених учасників торгів, про що ДП «СЕТАМ» МЮУ сформовано протокол проведення електронних торгів №242708.

ОСОБА_2 скористався правом придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, про що повідомив листом від 20.03.2017 року.

29.03.2017 року державним виконавцем було складено акт про реалізацію предмета іпотеки шляхом заліку забезпечених вимог в рахунок ціни майна та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за зведеним виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 на загальну суму 1 187 000 грн.

04.04.2017 року ОСОБА_2 до відділу було надано заяву про сплату боржником різниці між загальною сумою боргу за виконавчими документами та вартістю майна, що було передано на реалізацію в розмірі 3 000 грн.

05.04.2017 року державним виконавцем на підставі п.15 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 03.04.2017 року була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 приватним нотаріусом ХМНО Попляк О.С . на підставі свідоцтва на придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Як на підставу позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмета позову (а.с.1880190 т.2), ОСОБА_1 посилалася на те, що 25.04.2017 року вона дізналася, що єдине належне ОСОБА_5 на праві власності майно - квартира АДРЕСА_1 , за рахунок якої можливо було б задовільнити її грошові вимоги, не зважаючи на наявні арешт та заборону відчуження, була реалізована. Вважає, що набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру було здійснено з порушенням норм діючого законодавства, оскільки спірна квартира була ним придбана за наявності на ній арешту. Реалізація спірної квартири призвела до порушення її прав на належне виконання рішення Московського районного суду м.Харкова від 10.02.2017 року. Крім того позивачка посилається на те, що із матеріалів зведеного виконавчого провадження, а також з Акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017 року вбачається, що існує три виконавчих документів, за яким стягувачем виступає ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_5 , при цьому серед документів наданих Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, не міститься жоден з трьох виконавчих написів, на підставі яких було стягнуто суму заборгованості з боржника ОСОБА_5 шляхом прийняття ОСОБА_2 у власність спірної арештованої квартири. Вважає, що відповідачем Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області безпідставно були відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у великих сумах на підставі не існуючих виконавчих написів. ОСОБА_1 зазначає, що Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» проводились виконавчі дії, оскільки ОСОБА_5 зареєстрований у Московському районі м.Харкова, де також і знаходиться його майно. З урахуванням вказаного, позивачка просила суд визнати недійсними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 29.03.2017 року в рамках зведеного виконавчого провадження №53667659 та Акт про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017 року, складені Комінтернівським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), серія та номер 547 від 03.04.2017 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , а також просила вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться прозоро. Організатор прилюдних торгів забезпечує кожного учасника прилюдних торгів правилами проведення прилюдних торгів до їх початку. Будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов`язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов`язання.

Статтею 49 Закону України "Про іпотеку" визначено права та обов`язки іпотекодержателя у разі визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Згідно з частиною 2 цієї статті якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів.

При цьому за правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16, оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оспорити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку».

Матеріали справи свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки на підставі договору про іпотеку №2165 від 03.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Іпотекодержателем зазначено ОСОБА_2 (а.с. 65-68 т.2).

Вирішуючи питання при проведенні виконавчих дій за вказаними виконавчими написами про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 сум боргу, державний виконавець виходив з того, що зобов`язання за договорами позики забезпечені іпотекою, тому ОСОБА_2 має право на пріоритетне задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Проте такі висновки не відповідають обставинам справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що іпотекою було забезпечено договір позики, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 03 липня 2015 року на суму 5 500 доларів США.

Даних про те, що зазначене зобов`язання не виконано та у зв`язку із його невиконанням було вчинено виконавчий напис нотаріуса або ухвалено рішення суму, - матеріали справи не містять.

Відсутні докази того, що до зведеного виконавчого провадження №53667659 входить виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором від 03 липня 2015 року, забезпечене іпотекою.

Зведене виконавче провадження - це провадження щодо одного боржника за кількома виконавчими документами.

Передбачений розділом V Закону України "Про іпотеку" та частиною восьмою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України "Про іпотеку").

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що на виконанні у Комінтернівському ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області перебували виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , які було об`єднано у зведене виконавче провадження №53667659, до складу якого входили:

-ВП №52929767 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1695 від 22.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 810 000 грн. на користь ОСОБА_2 за договором від 17.09.2015 року;

-ВП №53576889 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №1533 від 17.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 250 000 грн. на користь ОСОБА_2 за договором від 05.08.2016 року;

-ВП №53576835 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО №439 від 14.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_5 коштів у розмірі 130 000 грн. на користь ОСОБА_2 за договором від 11.03.2017 року.

Доказів того, що за договором від 03.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , на забезпечення якого було укладено договір іпотеки №2165, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, - матеріали справи не містять.

При цьому постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 29.03.2017 року було передано майно стягувачу в рахунок погашення боргу за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням реалізації предмета іпотеки.

Тобто державним виконавцем вчинялися дії з виконання виконавчих написів нотаріуса про стягнення коштів, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якою було забезпечено інші зобов`язання за договором позики від 03.07.2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . А ., виконавче провадження за яким не відкривалось і не входить до зведено виконавчого провадження.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, суд не надав належної оцінки доводам позивача про те, що на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 року було накладено арешт в забезпечення позову ОСОБА_1

Державний виконавець при вчиненні виконавчих дій по виконанню виконавчих написів нотаріуса на користь ОСОБА_2 був обізнаний про наявність такого арешту. Проте, незважаючи на наявність арешту, призначив проведення електронних торгів щодо цього майна та ухвалив постанову про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу та склав акт про реалізацію предмета іпотеки, хоча зобов`язання, забезпечене іпотекою, не було предметом виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.03.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та Акт про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017 року, - є недійсними та підлягають скасуванню, а також наявні підстави для визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), серія та номер 547 від 03.04.2017 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ч. 1 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Згідно частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (п. 4 ч.ст.11 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України)

Згідно ч.1 ч.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, щодо того, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.(ч.1 ст.203 ЦК)

Великою Палатою Верховного Суду в справі №910/856/17 від 05.06.2018 року зроблено висновок про те, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором (правочином).

В свою чергу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є правочином, а тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладене, колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з ОСОБА_2 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області слід стягнути судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 4 164 грн., по 2 082 грн. з кожного.

Керуючись ст. 367, 374, 376 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати постанови державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29.03.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та Акту про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2017 року.

Визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), серія та номер 547 від 03.04.2017 року, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попляк О.С. щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області судовий збір на користь ОСОБА_1 по 2 082 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 08.05.2019 року.