Справа №:755/871/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка І.П. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Старший держаний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Голяченко І.П. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження права виїзду боржника за межі України, а саме ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 50407657: виконавчий лист № 666/1699/15-ц від 04 лютого 2016 року, виданий Дніпровським районним судом м. Херсон про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 6 871 768,80 грн. та судових витрат. Враховуючи те, що боржник рішення суду не виконав та жодних дій спрямованих на виконання рішення суду не вчинив, а також те, що боржник має можливість для перетину кордону України, існує загроза ухилення боржника від виконання рішення шляхом виїзду за межі України просить суд, тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань за виконавчим листом.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, при подачі подання до суду просив розгляд справи проводити без участі сторін виконавчого провадження та представника відділу.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши наявні докази суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у вказаному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист № 666/1699/15-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 9 871 768,80 грн., судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 654,00 грн. та витрат, пов`язаних з викликом відповідача, а саме оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» в розмірі 420,00 грн.

03 березня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області Венгель Ю.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50407657 за виконавчим листом № 666/1699/15-ц від 04 лютого 2016 року, копію якої направлено сторонам 09 березня 2016 року.

23 березня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт, у межах суми звернення стягнення 6 875 842,80 грн., на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Згідно відповіді № від 09 березня 2016 року Пенсійного фонду України, боржник працює в ТОВ «Управлінська компанія».

Згідно відповіді № від 10 березня 2016 року Державної податкової служби України, боржник має відкриті рахунки в АТ «УкрСиббанк».

Згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонного служби України, ОСОБА_3 перетинає держаний кордон з 08 травня 2011 року по 17 березня 2016 року.

05 квітня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника.

05 квітня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно інформації РСЦ МВС в Київській області, станом на 28 березня 2016 року, 12 грудня 2017 року за ОСОБА_1 транспортні засоби не значаться.

01 листопада 2017 року за №№ 9810, 9817; 10 квітня 2018 року за № 1887 державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу державного виконавця про явку.

29 листопада 2017 року державним виконавцем Голяченком І.П. винесено постанову про доручення на проведення виконавчих дій, якою доручено державному виконавцю Золоніського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області провести перевірку майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 та провести опис та арешт садового будинку.

З повідомлення міськрайонного управління у Дрогобицькому районі та м. Дрогобичі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_1 має у власності земельні ділянки на території м. Трускавець.

З повідомлення ГУ Держгеокадастру у Київській області, за ОСОБА_1 зареєстровані земельні ділянки в Київській області.

15 березня 2018 року держаним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на земельні ділянки, які знаходяться в Київській області та зареєстровані за боржником.

16 квітня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна, а саме садовий будинок № 172 СТ АДРЕСА_1 ».

23 квітня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в тому числі на карткові та вкладні (депозитні) рахунки, як в національній валюті, так і в іноземній.

23 квітня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

20 грудня 2018 року за № 7797, державний виконавець направив на адресу ОСОБА_1 виклик-вимогу про виконання рішення суду.

27 грудня 2018 року державним виконавцем винесені постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Виходячи із вищевказаного суд приходить до висновку, що боржнику добре відомо про відкрите виконавче провадження, оскільки він, через представника, неодноразово звертався до виконавчої служби з заявами про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та ним не вжито жодних заходів спрямованих на виконання рішення суду.

Беручи до уваги узагальнення Верховним судом України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року, можна зазначити, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. 6 цього Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п. 5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Станом на 24 квітня 2019 року є відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, згідно якого боржник зобов`язаний сплатити заборгованості на користь стягувача, але в продовж тривалого часу боржником рішення суду не виконано, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь які підтверджуючі документи про повне чи часткове виконання своїх зобов`язань, що покладені на нього у відповідності до рішення суду України.

Стягувачем не направлялося (не надано) жодних підтверджень про розв`язання спору (виконання рішення суду в повному чи частковому обсязі) між боржником та стягнувачем.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржником рішення суду в самостійному (добровільному) порядку не виконано, тому у відповідності до чинного законодавства стягувач скористався правом на пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання до приватного виконавця.

ЦПК України , а саме ч.ч. 3, 4 ст. 441 врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а саме зазначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У відповідності до п.п. 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 ч. 3 та ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Судом встановлено те, що боржник був неодноразово належним чином повідомлений та попереджений про наслідки невиконання рішення суду та невиконання вимог державного виконавця, однак жодних дій на повне чи часткове виконання рішення суду не вчинив.

До того ж на вимогу державного виконавця боржник не пояснив причини невиконання рішення суду, не надав жодних документів що вимагалися при вчиненні виконавчого провадження, чим ускладнив повне та своєчасне виконання рішення суду, а навпаки надавав недостовірну інформацію.

У відповідності до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24 березня 2008 року №261/08 визнано за необхідне вжиття заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав і свобод людини щодо належного виконання рішень судів, підвищення ефективності їх виконання.

Одним із таких засобів може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзді за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливе на підставі рішення за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Обмеження у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Враховуючи повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстави викладені у поданні державного виконавця є обґрунтованими та достатніми для його задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 19, 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 3-5, 19 Закону України «Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.ст. 18, 81, 247, 354, 355, 441 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка І.П. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) без вилучення закордонного паспорту до виконання зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона № 666/1699/15-ц від 04 лютого 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 9 871 768,80 грн., судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 654,00 грн. та витрат, пов`язаних з викликом відповідача, а саме оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» в розмірі 420,00 грн..

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України, яка розташована за адресою: 01601, вул. Володимирська, 26.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24 квітня 2019 року.

Суддя: Н.О.Яровенко