Дата документу 08.05.2019 Справа № 335/3128/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/3128/18 Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/1672/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на рішення Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ЗТМК» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову (з урахуванням уточненої позовної заяви) посилається на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах ", що підтверджується записами в трудовій книжці. Останню посаду, яку він займав на підприємстві, - "електромонтер з ремонту та обслуговування електростаткування" 6 розряду в цеху з виробництва титану губчастого. Звільнений був за власним бажанням.

18.06.2013 року він виконував обов`язки чергового електромонтера в корпусі № 1 цеху № 7. Цього ж дня, при виконанні своїх трудових обов`язків на території ДП "ЗТМК" з ним стався нещасний випадок, в результаті чого актом про нещасний випадок на виробництві ф. Н-1 було встановлено діагноз: "опік полум`ям вольтової дуги I, II, III А ст. обличчя, обох кистей та лучезап`ястних суглобів 5 %", який пов`язаний з виробництвом. Окрім того, позивач 28.05.2001 року отримав першу травму у зв`язку з чим отримано 5% стійкої втрати професійної працездатності.

Наслідком отриманих травм є встановлення позивачу 10% стійкої втрати професійної працездатності. У зв`язку з отриманням травм позивач зазнає значних моральних страждань, порушився його нормальний образ життя, через неможливість у зв`язку каліцтвом повної реалізації як повноцінної людини. Наразі, позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, у нього порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Через стан здоров`я він позбавлений можливості взагалі повноцінно працювати. Це поставило його у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину на тому ж рівні, коли працював. Це додає йому багато неприємних відчуттів, йому постійно приходиться витрачати кошти на відновлення свого здоров`я, та на оплату коштовних ліків. Все це негативно відобразилось на житті позивача, його відносинах з оточуючими.

Просив суд стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду у розмірі 37 230 грн. із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за 1% втрати працездатності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "ЗТМК" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 23 615 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ТОВ "ЗТМК" на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ЗТМК» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовної заяви про стягнення з ТОВ «ЗТМК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 37230,00 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем своїх вимог.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06.08.1987 по 08.06.1998, з 05.01.2001 року по 31.05.2011, з 03.05.2012 по 09.02.2016 року (продовжував працювати) на підприємстві Запорізький титано-магнієвий комбінат за різними організаційно-правовими формами (казенне підприємство, державне підприємство, товариство з обмеженою відповідальністю).

Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18.06.2013 року о 09:30 на ДП «ЗТМК» встановлено, що 18.06.2013 року о 09 год. 30 хв. на ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» стався нещасний випадок з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ., який є робітником підприємства за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування.

Згідно Акту 18.06.2013 року електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування № 7 ДП «ЗТМК» ОСОБА_1 ., який виконував обов`язки чергового електромонтера в корпусі №1 цеху №7 приїхав на роботу, переодягнувся в установлені за нормами спецодяг та спецвзуття і о 07 год. 30 хв. приступив до виконання своїх обов`язків. О 09 год. 05 хв. від майстра бригади профілактичної пічної дільниці ОСОБА_4 поступила заявка, що не включається електродвигун приводу вакуумного насосу АВЗ-20 печі сепарації ПС-1. Для з`ясування причин несправностей на ПС-1, майстер з ремонту електроустаткування ОСОБА_5 усним розпорядженням направив чергового електромонтера ОСОБА_1 . Одержавши розпорядження майстра, ОСОБА_1 піднявся на пощадку +3,8м. переділу сепарації корпусу 1, відчинив електрична шафа Ш-1, в якому розміщена пускова апаратура електродвигуна вакуумного насосу АВЗ-20 печі сепарації ПС-1 розпочав огляд. Після огляду обладнання, ОСОБА_1 вмиканням автоматичного перемикача, здійснив подачу напруги на силові контакти пускача, а переключенням пакетного перемикача спробував запустити насос, але пускач не спрацював. Для з`ясування причин відмови пускача, ОСОБА_1 стандартним двохполюсним покажчиком напруги заміряв наявність напруги на втягуючій катушці пускача. При виконанні вимірювань трапилось однофазне коротке замикання всередині катушки з подальшим переходом у трьохфазне замикання і виникненням електричної дуги. В результаті дії електричної дуги, ОСОБА_1 отримав опік обличчя, обох кистей та лучезап`ястних суглобів.

ОСОБА_1 одразу повідомив керівництво про нещасний випадок і прибулим майстром ОСОБА_5 терміново був доставлений у медичний пункт комбінату, де постраждалому була надана перша медична допомога. Після надання допомоги, потерпілий був доставлений до опікового відділення КУ «МКЛЕ та ШМД м. Запоріжжя».

Під час проведення розслідування нещасного випадку, комісія встановила, що електромонтер ОСОБА_1 пройшов навчання та перевірку знань за професією, пройшов спеціальне навчання та інструктаж з охорони праці по роботі, яку виконував; був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту; електрична шафа Ш-1 протягом зміни була замкнена, що запобігає виконанню робіт сторонніми особами.

Встановлено, що причиною настання нещасного випадку зазначено: «Основна технічна - інші (однофазне коротке замкнення, яке перейшло в трьохфазне внаслідок внутрішнього пошкодження втягуючої котушки пускача через осадження на елементах обладнання струмопровідного хлориду магнію, який виділяється в повітря робочої зони при проведенні технологічних процесів, через негерметичність електричних шаф). Супутня - відсутня».

Висновком комісії вирішено нещасний випадок визнати пов`язаним з виробництвом та на електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування цеху №7 ДП «ЗТМК» ОСОБА_1 скласти акт за формою Н-1. Осіб, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку комісія не вбачає.

Крім того, встановлено, що в акті №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1), окрім встановлених обставин також міститься інформація про діагноз: «опік полум`ям вольтової дуги І, ІІ, ІІІ А ст. обличчя, обох кистей, та лучезапястних суглобів 5%».

Першу травму, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві ОСОБА_1 отримав працюючи на КП «ЗТМК» 28.05.2001 року. Згідно з актом №9 про нещасний випадок затвердженого 31.05.2001 року, під час чергування і нічного огляду території дільниці цеху (цех з виробництва напівпровідникових матеріалів, дільниця виробництва трихлорсилану), який здійснювався апаратником ОСОБА_1 і майстром зміни ОСОБА_6 о 23 год. 30 хв. апаратник виробництва трихлорсилану ОСОБА_1 йдучи по проїжджій частині дороги уздовж адміністративно-побутового корпусу дільниці оступився правою ногою і попав у приймальний лоток стічної води, який не був накритий решіткою. Внаслідок цього апаратник отримав травму правої ноги. Причинами нещасного випадку є: незадовільний стан приймального лотка для стічної води; незадовільне освітлення дороги; неуважність потерпілого; начальник дільниці ОСОБА_7 не виконав своєчасних заходів щодо ремонту перекриття лотка.

Медичний висновок про діагноз: закритий перелом зовнішньої гомілки без зміщення справа.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ, № 0028836, яка видана ОСОБА_1 : дата огляду 28.07.2015 року; група інвалідності не визначена; огляд первинно; ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 10% (5% по травмі 28.05.2001 року, 5% по травмі 18.06.2013 року); дата переогляду 01.08.2017 року; потреба у медичній та соціальній допомозі - амбулаторне стаціонарне лікування по показам травматолога.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ, № 0034192, яка видана ОСОБА_1 : дата огляду 15.08.2017 року; група інвалідності не визначена; огляд повторно; ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 10% (5% по травмі 28.05.2001 року, 5% по травмі 18.06.2013 року); дата переогляду 01.09.2018 року; потреба у медичній та соціальній допомозі - амбулаторне стаціонарне лікування по показам травматолога.

Згідно з листками непрацездатності серії АВС № 098698 (в період з 18.06.2013 по 04.07.2013 року) та серії АВС № 242127 (в період з 05.07.2013 по 17.07.2013 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» причиною захворювання зазначено «нещасний випадок на виробництві та його наслідки» - 4.

Крім того, встановлено, що з 13.08.2014 року по 05.09.2014 року позивач перебував на лікуванні у Василівській центральній районній лікарні з діагнозом посттравматичний артроз правого гомілковостопного суглобу, що підтверджується випискою епікризу №535/159/3223. З 24.03.2015 року по 16.04.2015 року позивач перебував на лікуванні у Василівській центральній районній лікарні з клінічним діагнозом посттравматичний артроз правого гомілковостопного суглобу, супутній діагноз хронічний холецистит, хронічний гастродуоденіт (захворювання шлунку та дванадцятипалої кишки), що підтверджується випискою епікризу №135/54/1256. З 08.07.2015 року по 31.07.2015 року позивач перебував на лікуванні у Василівській центральній районній лікарні з клінічним діагнозом посттравматичний артроз правого гомілковостопного суглобу, супутній діагноз хронічний холецистит, хронічний гастродуоденіт, ремісія (період перебігу хронічної хвороби людини), що підтверджується випискою епікризу №425/117/2575.

Вирішуючи питання щодо відшкодування шкоди, ОСОБА_1 за втрату працездатності у 5% по нещасному випадку, який ставця у 2001 році, суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 440-1 ЦК Української РСР (у редакції, що діяла на час виникнення права на відшкодування моральної шкоди) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, що згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, судом першої інстанції вірно застосовано обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди - не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року № 2246-VIII установлено в 2018 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня - 3723 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що моральна шкода, завдана ОСОБА_1 складає 18 615 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування шкоди, ОСОБА_1 за втрату працездатності у 5% по нещасному випадку, який ставця у 2013 році суд першої інстанції вірно застосував п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), відповідно до роз`яснень якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди за нещасний випадок, який стався у 2013 році у розмірі 5000,00 грн.,

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: