Справа № 638/5571/19
Провадження № 2-з/638/258/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до відкриття провадження у справі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу № НАІ 144750 від 15.04.2016. У вказаній квартирі він був зареєстрований та проживав постійно до 26.01.2019. 26.01.2019 він не зміг потрапити до квартири, оскільки замки були змінені. Пізніше він дізнався про те, що вказана квартира була продана на підставі акту про проведення електронних торгів № ВП .11.2018 та зареєстрована в державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.11.2018 за ОСОБА_2. Також йому стало відомо про анулювання державної реєстрації його місця проживання у вказаній квартирі. Для захисту своїх прав він планує звернутись з позовною заявою про визнання припиненим правовідношення за договором поруки. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист, або поновлення порушених та оспорюваних ним прав та інтересів, за захистом яких він планує звернутись до суду.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову, заявник зазначає, що ним планується подання позовної заяви про визнання припиненим правовідношення за договором поруки до Дзержинського районного суду м. Харкова на підставі діючого законодавства, що буде покладено в основу його позовної заяв до Київського районного суду м. Харкова «про визнання недійсним правочину про проведення електронних торгів №ВП 51432670».

З викладеного у заяві, суду не зрозуміло із якими саме позовними вимогами заявник має намір звернутись до Дзержинського районного суду м. Харкова, а також не зрозуміло коло осіб до яких ці позовні вимоги будуть пред'явлені. Крім того, з наданої заяви про забезпечення позову, не зрозуміло, яке відношення має квартира, на яку заявник просить накласти арешт, до позовних вимог, з якими він має намір звернутись до суду.

Враховуючи викладене, не зважаючи на вимоги ч.2 ст.149 ЦПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається до пред'явлення позову, суд вважає дану заяву передчасною, заявником не доведено, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову випливає зі змісту позовних вимог та особливостей спірних правовідносин, з якими він має намір звернутись до суду. За таких обставин, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.