06.05.2019 Справа № 756/2141/19
Ун. № 756/2141/19
Пр. № 2/756/3360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 травня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2019 р. позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 - відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідач підписала заяву б/н від 17.05.2012 р. та отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

21.05.2018 р. ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», який є його правонаступником (що підтверджується п. 1.7 Статуту позивача в новій редакції, затвердженому наказом Міністра Фінансів України від 21.05.2018 № 519 та погодженого національним банком України 11 червня 2018 р.

Як вказано у позові, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 07.01.2019 р. становить 19713,09 грн. і складається з 10823,51 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 7474,67 грн. - нарахованої пені; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 914,91 грн. - процентна складова штрафу.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 274 ЦПК України, ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику сторін, які беруть участь у справі, на підставі наявних в справі доказів.

Позивач до відкриття провадження по справі 11.01.2019 р. подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проведення спрощеного позовного провадження.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.

Ст. 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як з'ясував суд, 17.05.2012 р. ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якою він висловив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 4000 грн., якою погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, порядком та розміром нарахування процентів. Відомостей про те, що відповідач приєднується до даних Умов і Правил не у повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, анкета-заява не містить.

Як визначено ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як з'ясував суд, умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (надалі також - Умови), а також Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» (надалі - Тарифи), розміщені на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а їх витяги містяться в матеріалах справи (а.с. 12-27). Як визначено у вказаних Умовах (в редакції на час укладення договору) Банк: ПАТ КБ "Приватбанк", що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

У відповідності до п. 2.1.1.2.1. Умов підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.п. 1.1.1.53, 1.1.1.54, 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов кредитною карткою є платіжна картка із встановленим кредитним лімітом, кредит - розмір коштів, які надаються банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. Після прийняття від клієнта необхідних документів і заяви банк приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписанням договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З огляду на вказані норми законодавства та обставини, суд приходить до висновку, що між позивачем і відповідачем 17.05.2012 р. був укладений кредитний договір, який складається із заяви позичальника (відповідача) від 17.05.2012 р., умов і правил надання банківських послуг та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Згідно з п. 2.1.1.2.1. Умов договір укладається терміном на 5 років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий термін.

У матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, суд вважає, що строк дії договору не припинився.

Як з'ясовано судом, у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно пункту 2.1.1.12.2.1. Умов клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

Як свідчать матеріали справи та підтверджується розрахунком позивача протягом періоду з травня 2012 р. по січень 2019 р. позивач використовував кредитні кошти, які надавалися згідно з умовами укладеного договору. Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач, користуючись кредитними коштами по картці, періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом з урахуванням процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 2.1.1.12.3, 2.1.1.12.4 Умов встановлено, що погашення кредиту відбувається шляхом поповнення картрахунку клієнтом у розмірі мінімального обов'язкового платежу а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі доручення клієнта. Термін внесення мінімального платежу по кредиту, а також овердрафту - до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно з тарифами від суми поточних боргових зобов'язань. Платіж включає відсотки за користування кредитом, передбачені тарифом, частину заборгованості по тілу кредиту, штраф згідно цих умов. Термін повернення овердрафту - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту, термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 1-го числа.

При цьому, власник карткового рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6 даних умов, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як з'ясовано судом, відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості зі сплати 10823,51 грн. - нарахованих відсотків станом на 25.12.2018 р., а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.12.1 сторонами було визначено, що борговими зобов'язаннями є зобов'язання з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів.

Також відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У зв'язку з цими положеннями позивачем нараховано 7474,67 грн. - нарахованої пені; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 914,91 грн. - процентна складова штрафу, які позивач просить стягнути з відповідача.

Проте, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафів призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається з умов кредитного договору, а саме п. 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів.

Крім того, у Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна» та п. 2.1.1.7.6. Умов визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафу розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15 та постанові від 10.10.2018 р. по справі № 278/2615/15-ц.

За таких умов суд приходить до висновку про безпідставність стягнення з відповідача штрафів (500,00 грн. - фіксована частина штрафу; 914,91 грн. - процентна складова штрафу) за умови заявленої одночасно позовної вимоги про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 7474,67 грн., а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в частині 10823,51 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом та пені в сумі 914,91 грн. В іншій частині щодо стягнення штрафів та решти заявленої суми пені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 960,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525-526, 530, 551, 611, 616, 623, 1054 ЦК України, ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) на користь АТ КБ «ПриватБанк» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором від 17.05.2012 р. у загальному розмірі 18298,18 грн. та судовий збір у розмірі 960,50 грн.

В іншій частині - в позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким рішення не було вручене в день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рушення суду.

Суддя К.А. Васалатій