Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" травня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. У обґрунтування позову зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належала позивачці та її сину ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, що складає ідеальну частку 17/100. До складу вказаної квартири літ. А-1 входять: коридор-1 площею 3,0 кв.м., кухня -2 площею 11,1 кв.м, житлова кімната-3 площею 15, 4 кв.м., житлова кімната - 4 площею 12, 8 кв.м., житлова кімната-5 площею 13,9 кв.м., санузел-6 площею 4,1 кв.м., загальна плаща квартири складає 60,3 кв.м., житлова площа - 42, 1 кв.м. Крім того, зазначений будинок є одноповерховим та багатоквартирним, отже співвласниками будинку разом з позивачкою є відповідачі за позовом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року син позивачки ОСОБА_5 помер. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно з БТІ м. Маріуполя від 22 березня 2004 року, оскільки у вказаному документі зазначено, що позивачці та її сину на праві власності належить по 17/200 частини кожному в квартирі АДРЕСА_1 , в той час як вірним слід вказувати: «17/200 частини від домоволодіння АДРЕСА_2 . У зв`язку із зазначеним, в позивачки виникла необхідність визнати, що квартира АДРЕСА_3 є житловим будинком з надвірними прибудовами і складає 17/100 частини від усього домоволодіння АДРЕСА_2 , а також позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , що належала нині покійному сину ОСОБА_5 і складає 17/200 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, підтримують позовні вимоги.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідачі не надали.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 лютого 2004 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної, сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Ідеальна частка 17/100, загальна площа квартири становить 60,3 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 147992694 від 04 грудня 2018 року, житловий будинок АДРЕСА_2 має наступні складові частини: житловий будинок А-1, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, житлова прибудова А3-1, житлова прибудова А4-1, нежитлова прибудова А5-1, нежитлова прибудова А6-1, житлова прибудова А7-1, гараж П-1 , сарай Е-1, сарай Д-1, сарай М-1, вбиральня Ж-1, забор, ворота 1-2, гараж К-1, гараж Л-1, сарай 0-1, забор, ворота, 3,4-8, сарай В-1. Право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 26 лютого 2004 року, видавник: Управління міського майна міської ради м.Маріуполя Донецької області. Форма та вид власності- приватна, спільна часткова, розмір частки 17/200, власник ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 яка складає 17/ 100 домоволодіння АДРЕСА_2 .

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3129032 від 22 березня 2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві приватної власності в розмірі по 17/200 часток за кожним, відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 26 лютого 2004 року.

Згідно повідомлення Департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 24 жовтня 2017 року, трикімнатна квартира АДРЕСА_5 передана в приватну спільну сумісну власність на ім`я - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на підставі наказу управління міського майна Маріупольської міської ради від 26 лютого 2004 року №28870/н. Квартира складає 17/100 частки домоволодіння. Додатково повідомлено, що за спільної сумісної власності право кожного співвласника поширюється на всю квартиру. Співвласники мають рівні права володіння, користування, а інколи, і розпорядження цією квартирою, без визначення її частки кожному з них.

Крім того, позивачкою було надано суду довідку КСН «Річковий» №4 від 04 січня 2019 року, відповідно до якої в домоволодіння АДРЕСА_6 квартир, а саме: квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_8 на теперішній час ніхто не проживає, однак відомі мешканці ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб встановлено реєстрацію за даною адресою АДРЕСА_9 ), в квартирі АДРЕСА_12 останнім відомим власником є ОСОБА_7 , власником квартири АДРЕСА_11 є ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1599.

Відповідно до ст..4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст..16 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1270 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_1

Відповідно до постанови державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори№2377/02-31 від 12 вересня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 , однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено через наступне:

Відповідно до інформаційної довідки, виданої міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №1439 від 05 червня 2017 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи, спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_3 загаль¬ною площею 60,3 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. складає 17/100 частки домоволо¬діння по АДРЕСА_2 .

Але державна реєстрація права власності на нерухоме майно станом на 22 лютого 2004 року проведена за кожним з співвласників по 17/200 часток з квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст..358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши надані докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачки відсутня можливість отримати право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 328, 358, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст. ст.4, 12,13,16, 128,131,258,259,264, 265,268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну правового статусу нерухомого майна та визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Встановити, що квартира АДРЕСА_3 є житловим будинком з надмірними прибудовами і складає 17/100 частини від усього домоволодіння АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складає 17/200 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя: Ю. О. Матвєєва