Справа № 308/8614/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ОСОБА_3, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, звернувся до суду із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 31 серпня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області задовольнив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третьої сторони Служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми.

Після ухвалення зазначеного рішення він не отримував виконавчий лист і не мав наміру предявити його до виконання, оскільки ОСОБА_4, виконуючи рішення суду, не чинила йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Щосереди та пятниці кожного тижня (інколи частіше) він мав можливість спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні.

З грудня 2018 року ОСОБА_4 не дає йому спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні та піклуванні, на телефонні дзвінки не відповідає, згідно з наявною у нього інформацією вивезла дітей без його згоди за межі України. У звязку з цим 21 грудня 2018 року він звернувся до суду із позовом про зміну місця проживання малолітньої доньки (справа № 308/14837/18).

Однак, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк на його предявлення виконавчого документу вже минув. Внаслідок цього державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ужгородського головного територіального управління юстиції відмовив йому у прийнятті виконавчого документу до виконання і запропонував звернутися до суду.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2015 року набрало законної сили 09.03.2016 року, а відповідно строк предявлення виконавчого листа закінчився 09.03.2019 року.

Вважає, що встановлений законом трирічний строк на предявлення виконавчого листа до виконання він пропустив з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 добровільно виконувала рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2015 року.

Вважає, що виховання дітей належить до найважливіших питань життя сімї. Свій обовязок, щодо виховання дітей, він має можливість повноцінно виконати лише за умови безпосереднього спілкування з ними, хоча б на умовах, визначених рішенням суду від 31.08.2015 року.

З метою відновлення права на виконання рішення суду, на підставі викладеного, просить суд поновити пропущений ним строк для предявлення до виконання виконавчого листа № 308/8614/14-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, яким ОСОБА_4 зобовязано не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник заявника в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Питання щодо задоволення вимог заявника залишив на розсуд суду.

Інші учасники справи у судове засідання не зявилися, однак їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2015 року в цивільній справі № 308/8614/14-ц позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_7, третя сторона: Служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Визначено такі способи участі ОСОБА_1 ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей: побачення з дітьми без участі матері щосереди та пятниці кожного тижня з 15:00 год. до 20:00 год. В решті позовних вимог відмовлено.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, після ухвалення зазначеного рішення ОСОБА_1 не отримував виконавчий лист і не мав наміру предявити його до виконання, оскільки ОСОБА_4, виконуючи рішення суду, не чинила йому перешкод у спілкуванні з дітьми. Щосереди та пятниці кожного тижня (інколи частіше) він мав можливість спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Однак, з грудня 2018 року ОСОБА_4 на дає йому спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні та піклуванні, на телефонні дзвінки не відповідає, згідно з наявною у нього інформацією вивезла дітей без його згоди за межі України. У звязку з цим 21 грудня 2018 року він звернувся до суду із позовом про зміну місця проживання малолітньої доньки (справа № 308/14837/18).

25.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, що підтверджується копією відповідної заяви.

28.03.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по цивільній справі № 308/8614/14-ц.

Однак, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» трирічний строк на його предявлення виконавчого документу вже минув. Внаслідок цього державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ужгородського головного територіального управління юстиції відмовив йому у прийнятті виконавчого документу до виконання і запропонував звернутися до суду. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2015 року набрало законної сили 09.03.2016 року, а відповідно строк предявлення виконавчого листа закінчився 09.03.2019 року.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд..

Відповідно до ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 року (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013 є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Причина пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об'єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Таким чином, оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, враховуючи, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2015 року в цивільній справі № 308/8614/14-ц залишається не виконаним, а виконавчий лист неможливо предявити до виконання у звязку з його втратою, суд приходить до переконання, що строк для предявлення виконавчого документа до виконання пропущений стягувачем з поважних причин, оскільки виконавчий лист був втрачений, відтак, суд вважає обґрунтованою вимогу стягувача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353-355, 431, 433, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку, який надається для предявлення виконавчого документу до виконання.

Поновити пропущений строк для предявлення виконавчого документа, виданого 28.03.2019 року у цивільній справі № 308/8614/14-ц про зобовязання ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9