Справа № 567/740/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, яке перебуває у спільній частковій власності

встановив:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме 1/3 житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог вул.М.Драгоманова, 2а та визнання за нею права приватної власності на зазначену частку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору дарування від 22.12.2004 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м. Острог Рівненської області вул.М.Драгоманова, 2а.

Вказує, що іншими співвласниками даного садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, по 1/3 частці за кожним, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Острозької міської ради народних депутатів № 228 від 11.07.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування», яке було затверджене рішенням сесії Острозької міської ради народних депутатів від 21.08.1996 року № 132, для ОСОБА_7 було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 600,0 га, що підтверджується довідками архівного відділу Острозької районної державної адміністрації №№ В-18/04-01, В-19/04-01 від 15.05.2017 року.

Спірний садибний житловий будинок було побудовано в 1976 році (А-1) та складається з: коридору - Цк-1-1, кухні - Цк-1-2, підвалу - Цк-1-3, коридору - Цк-1-4, коридору - Цк-1-5, кладової - Цк-1-6, ванної - Цк-1-7, котельні - Цк-1-8, підвалу - Цк-1-9, підвалу - Цк-1-10, загальною площею по цк. поверху - 83,0 кв.м., веранди - 1-1-11, коридору - 1-1-12 кухні 1-1-13, житлової - 1-1-14, житлової - 1-1-15, житлової - 1-1-16, загальною площею по 1 поверху - 96,1 кв.м., житловою площею по 1 поверху - 58,9 кв.м., всього загальною площею 179,1 кв.м., всього житловою площею 58,9 кв.м., та господарсько-побутових будівель, до яких належать: веранда - а, сходи а1, цокольний поверх - Цк, погріб - Пг, сарай - Б, вбиральня - В, гараж - Г, огорожа - №1.

ОСОБА_6 посилається на те, що не має можливості користуватися своєю часткою у майні, яка належить їй на праві спільної часткової власності, в звязку з чим бажає скористатися своїм правом на виділ своєї частки із майна. В звязку з цим, 12.05.2017 року вона звернулася з письмовою пропозицією до відповідачів, відповідно до якої пропонувала укласти договір про виділ належної їй частки в натурі.

На дану пропозицію відповідачем ОСОБА_5 було надіслано відповідь, згідно якої зазначено, що у нього існує пропозиція щодо викупу частки ОСОБА_6, однак ніяких конкретних сум названо не було.

Також відповідач ОСОБА_2 пропозицію ОСОБА_6 отримала, однак жодної відповіді на неї не надала.

За наведених обставин просить виділити їй в натурі та визнати за нею право приватної власності на 1/3 частку із майна, що є у спільній частковій власності - садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог вул.М.Драгоманова, 2а Рівненської області.

Ухвалою суду від 05.07.2017 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 30.11.2017, за клопотанням позивача, у справі було призначено будівельно-технічну експертизу.

Клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса копії спадкової справи №11/2014, заведеної після смерті ОСОБА_7 було знято позивачем з розгляду суду.

15.12.2017 набрав чинності ОСОБА_3 України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких підстав, суд розглядає вказану справу за правилами, що діють на час її розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила його задоволити. Пояснила, що ОСОБА_7 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в м.Острог по вул.М.Драгоманова,2А.

Вказала, що згідно договору дарування від 22.12.2004 ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_8 та ОСОБА_2 прийняли в дар по 1/3 частці житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в м.Острог по вул.М.Драгоманова,2а.

Зазначила, що ОСОБА_7 померла 25.12.2013.

За життя, ОСОБА_7 склала заповіт, згідно якого заповіла своєму сину ОСОБА_5 також 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в м.Острог по вул.Драгоманова,2а.

Вказує, що на даний час розподіл будинку згідно належних сторонам часток не проведено. Стверджує, що маючи намір реалізувати своє право на виділ в натурі належної їй частки майна, зверталась до відповідачів із пропозицією щодо укладення договору щодо поділу нерухомого майна, однак на даний час це питання не вирішено.

Враховуючи наведені обставини, просить суд виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати за нею право приватної власності на 1/3 частку із майна, що є у спільній частковій власності садибного житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог вул.М.Драгоманова, 2а Рівненської області.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов визнали частково. Визнають обставини щодо належності позивачу 1/3 частки спірного будинковолодіння. Водночас, вважають що позивач не має наміру проживати в даному будинку та здійснити виділ її частки в натурі не можливо, в звязку з чим відповідачі мали намір викупити її частку, однак не досягли згоди щодо вартості зазначеного майна.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав частково. Пояснив, що постійно проживає в зазначеному будинковолодінні. Не оспорює фактичних обставин справи щодо належності позивачу 1/3 частки спірного будинковолодіння. Водночас вказує, що не згідний проводити перепланування будинку згідно висновку експерта і брати на себе витрати, які з цим повязані. Окрім того вважає, що перепланування може завдати шкоду для стану будинку та призвести до його повної або часткової руйнації.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон який їх регулює, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України, передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Острозької міської ради народних депутатів № 228 від 11.07.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та постійне користування», яке було затверджене рішенням сесії Острозької міської ради народних депутатів від 21.08.1996 року № 132, для ОСОБА_7 було передано у приватну власність для будівництва та обслуговування приватного житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 600,0 га, що підтверджується довідками архівного відділу Острозької районної державної адміністрації №№ В-18/04-01, В-19/04-01 від 15.05.2017 року.

З технічного паспорта на садибний житловий будинок, що знаходиться в м.Острог по вул.М.Драгоманова,2а вбачається, що зазначений будинок було побудовано в 1976 році (А-1) та він складається з: коридору - Цк-1-1, кухні - Цк-1-2, підвалу - Цк-1-3, коридору - Цк-1-4, коридору - Цк-1-5, кладової - Цк-1-6, ванної - Цк-1-7, котельні - Цк-1-8, підвалу - Цк-1-9, підвалу - Цк-1-10, загальною площею по цк. поверху - 83,0 кв.м., веранди - 1-1-11, коридору - 1-1-12 кухні 1-1-13, житлової - 1-1-14, житлової - 1-1-15, житлової - 1-1-16, загальною площею по 1 поверху - 96,1 кв.м., житловою площею по 1 поверху - 58,9 кв.м., всього загальною площею 179,1 кв.м., всього житловою площею 58,9 кв.м. та господарсько-побутових будівель, до яких належать: веранда - а, сходи а1, цокольний поверх - Цк, погріб - Пг, сарай - Б, вбиральня - В, гараж - Г, огорожа - №1.

Згідно договору дарування від 22.12.2004 встановлено, що ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, та ОСОБА_8, що діє за згодою законного представника ОСОБА_9, прийняли в дар по 1/3 частині житлового будинку разом з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться в м.Острог по вул. М. Драгоманова, 2а Рівненської області, який належав ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Острозькою ДНК Рівненської області 09.08.1996 за реєстром №1-596, та свідоцтва про право власності виданого Острозькою ДНК 09.08.1996 за реєстром №1-594.

З ОСОБА_11 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7222465, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №90867073 встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Острог по вул.М.Драгоманова, 2а Рівненської області належить ОСОБА_8, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності (по 1/3 частці кожній).

З копії свідоцтва про шлюб з апостилем встановлено, що 23.08.2013 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_12 Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище «Вольф».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №150669 вбачається, що ОСОБА_7 померла 25.12.2013.

Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб"єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) №48247029, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2017, ОСОБА_11 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, ОСОБА_11 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95850520 вбачається, що від імені ОСОБА_7 посвідчено заповіт 17.01.2012 зареєстрований в реєстрі за № 25, згідно якого ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_5 належну їй 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в м.Острог по вул.М.Драгоманова, 2а, який належним чином оформив свої спадкові права.

Отже, судом встановлено що ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Острог по вул.М.Драгоманова, 2а Рівненської області по 1/3 частці за кожним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про міжнародно-правові механізми захисту права власності, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод 1950 (основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу).

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст.3, 4 ЦПК України).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ст.367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом цих норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу.

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18.06.2007 №55.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1443цс16 від 16.11.2016 р.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки в праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання і збереження спільного майна, в сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким чином, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування і розпоряджання частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Частиною першою ст.364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до п., п. 1.2, 2.1., 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. N7 зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

З метою визначення варіантів виділу 1/3 частки позивача із спірного будинковолодіння та вартості будинковолодіння, ухвалою суду за клопотанням позивача було призначено будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку експерта комплексної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №180817/1/С від 03.09.2018 вбачається, що при проведенні експертизи експертом було встановлено, що ринкова вартість садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог Рівненської області по вул.М.Драгоманова, 2а станом на момент проведення експертизи становить 663664 грн. та виділ в натурі 1/3 частки з садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог Рівненської області по вул.М.Драгоманова,2а технічно можливий.

На розгляд суду експертом визначено 2 варіанти виділу.

Представник позивача просить суд застосувати другий варіант виділу згідно якого: власнику 1/3 частки запропоновано виділити 342/1000 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Рівненська область, м.Острог, вул.Михайла Драгоманова,2а на суму 227112 грн., у складі: в житловому будинку (А-1) виділити приміщення:1-12 коридор площею 8,2 кв.м.; 1-16 житлова площею 17,6 кв.м.; загальною площею 25,8 кв.м.; в Цокольному поверсі (Цк), виділити приміщення: 1-3 підвал площею 16 кв.м.;1-4 коридор площею 8,1 кв.м.; загальною площею 24,1 кв.м.; в ОСОБА_11 (а), виділити приміщення:1-11 веранда площею 11,2 кв.м.; в Погріб (Пг), виділити приміщення:1-9 підвал площею 2,5 кв.м.; 1-10 підвал площею 4,3 кв.м.; загальною площею 6,8 кв.м.; з надвірних будівель та споруд виділити: Сходи (а1), ОСОБА_9 (Г), 1/3 Огорожі (№1); власнику 2/3 частки після виділу залишається 658/1000 частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Рівненська область, м.Острог, вул.Михайла Драгоманова, буд. 2а на суму 436552 грн. у складі: в Житловий будинок (А-1), виділити приміщення:1-13 кухня площею 17,8 кв.м.; 1-14 житлова площею 15,2 кв.м.; 1-15 житлова площею 26,1 кв.м.; загальною площею 59,1 кв.м.; в Цокольний поверх (Цк), виділити приміщення:1-1 коридор площею 7,8 кв.м.; 1-2 кухня площею 16,З кв.м.; 1-5 коридор площею 2,9 кв.м.; 1-6 кладова площею 4,1 кв.м.; 1-7 ванна площею 5,2 кв.м.; 1-8 котельня площею 15,8 кв.м.; загальною площею 52,1 кв.м.; з надвірних будівель та споруд виділити: сарай (Б), вбиральня (В), 2/3 огорожі (№1). Компенсація, яка повинна бути виплачена власником 1/3 частки власнику 2/3 частки складає: 5913 (п'ять тисяч дев'ятсот тринадцять) гривень.

Відповідно до запропонованого варіанту виділу №2 необхідно виконати наступні роботи по переплануванню та переобладнанню: замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-4, приміщеннями 1-2 та 1-3, приміщеннями 1-4 та 1-5, приміщеннями 1-12 та 1-13, приміщеннями 1-12 та 1-15; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-8, приміщеннями 1-6 та 1-7, приміщеннями 1-3 та 1-4, приміщенням 1-13 та 1-14; демонтувати піч в приміщенні 1-5; влаштувати сходову клітину з приміщення 1-5 та 1-6 до приміщення 1-13; реконструювати сходи в приміщенні 1-4 згідно вимог ДБН; в розділених частинах будинку влаштувати окреме інженерне забезпечення.

Експертом зазначено, що відповідно до Методичних рекомендацій «Організація і проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах»: роботи по переплануванню та переобладнанню пропонуються експертом на стадії проектного завдання.

Для розрахунку вартості робіт по переплануванню та переобладнанню необхідно розробити проектно-кошторисну документацію на реконструкцію. На стадії проектного завдання без розробки відповідної проектно-технічної та проектно-кошторисної документації не можливо визначити вартість робіт по переплануванню та переобладнанню.

Відповідно на стадії проектного завдання не можливо передбачити, яким способом будуть вестись вказані роботи (чи з залученням будівельних організацій чи господарським способом, чи змішаним) які матеріали будуть використані (економ класу чи дороговартісні).

Роботи по влаштуванню окремих інженерних комунікацій здійснюються за проектно-кошторисною документацією, що розробляють спеціалізовані організації.

Вказані фактори не дають змогу об'єктивно визначити вартість робіт по переплануванню та переобладнанню.

Відповідно до варіантів виділу, наведених при відповіді на питання №3, при варіанті виділу №2 компенсація, яка повинна бути виплачена власником 1/3 частки власнику 2/3 частки складає 5913 грн.

Суд вважає недоцільним застосування при вирішенні спору варіанту поділу №1, та вважає за необхідне застосувати варіант розподілу №2, як просить позивач, оскільки зазначений варіант розподілу передбачає наявність у кожного з сторін окремого входу в будинок, з виходом в напрямку вулиці. Окрім того, в користуванні відповідача, який постійно проживає в спірному будинковолодінні, залишається сарай, що надасть йому можливість займатись господарськими роботами.

В судовому засіданні відповідачі не погодились з жодним запропонованим експертом варіантом виділу, оскільки вважають, що реальний виділ 1/3 частки належної ОСОБА_6 неможливий.

Представники відповідача ОСОБА_2 не згідні з вартістю будинковолодіння, визначеною експертом, оскільки вважають, що еспертом не було враховано фактичний стан будинку з урахуванням його зносу станом на даний час, який складає більше 50%. Окрім того вказують, що у висновку відсутні дані щодо реальної можливості проведення розподілу будинку та не зясовано чи можливе таке перепланування без завдання шкоди будинку і чи можливо отримати дозволи на таке перепланування.

Водночас відповідач ОСОБА_5 вказав, що не згідний проводити перепланування будинку згідно висновку експерта і брати на себе витрати, які з цим повязані. Окрім того вважає, що перепланування може завдати шкоду для стану будинку та призвести до його повної або часткової руйнації.

З метою повного з"ясування обставин справи судом було здійснено допит ескперта ОСОБА_13, який пояснив, що зазначення у висновку №180817/1/С в розділі «по третьому питанню» варінту виділу №1 замість №2 є технічною помилкою.

Вказав, що при проведенні експертизи він дійшов висновку, що виділ в натурі 1/3 частки з садибного жтлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в м.Острог Рівненської області по вул.М.Драгоманова, 2а технічно можливий.

Питання про те, чи реконструкція передбачає втручання в опорні огороджувальні конструкції будинку ним не досліджувалось, однак як правило, опорними є зовнішні стіни для перекриття та даху, однак в кожному будинку це питання вирішується індивідуально без завдання шкоди для технічного стану будинковолодіння.

Зазначив, що при виїзді на місце ним оглядався спірний будинок, при цьому ОСОБА_3 повідомляла його про наявність нового технічного паспорта в якому вказаний більший відсток зносу будинку, на що він їй повідомив, що даний документ необхідно подати в суд, оскільки він самостійно не має права збирати будь-які докази. Нових документів до закінчення експертизи від суду не надходило. При цьому зазначив, що при визначенні вартості будинку він враховував його фактичний стан на момент проведення експертизи, а не по технічному паспорту, що повністю спростовує заперечення відповідачів.

Відповідно до ст.364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вирішуючи даний спір, пріоритет слід надавати конвенційним та конституційним положенням про право власності, виходячи із розміру ідеальних часток у майні та технічної можливості поділу об'єкта. Всі інші обставини, як то порядок фактичного користування нерухомим майном, тощо є супутніми і враховуються судом при можливості дотримання при поділі загального принципу непорушності права власності.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (справа № 6-12цс13), оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок та про припинення права спільної часткової власності на це майно.

Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

В силу статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7 (з подальшими змінами та доповненнями) в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

За змістом ч.1 ст.364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу. Висновок експерта будівельно-технічної експертизи №180817/1/С повністю відповідає зазначеним нормам.

Водночас, при вирішенні спору суд бере до уваги той факт, що висновок експерта будівельно-технічної експертизи №180817/1/С відповідачами не спростований, визначений зазначеним висновком варіант поділу домоволодіння №2 відповідає нормам законодавства, він є більш реальним та зручним для сторін. Будь-який інший порядок користування будинком відповідачами, на підтвердження своїх заперечень проти виділу частки позивача, не запропоновано, що призводить про обмеження позивача у реалізації своїх прав щодо володіння та користування належним їй майном.

При цьому суд враховує, що ні представниками відповідача ОСОБА_2, ні відповідачем ОСОБА_5 не заявлялося клопотання про призначення додаткової експертизи, тому суд приходить до висновку, що безспірних доказів про відсутність технічної можливості поділу будинковолодіння, немає.

Окрім того, висновок експерта №180817/1/С надає ті варіанти поділу будинковолодіння, які є найменш затратними, відповідають будівельним нормам та реалізація яких не потягне за собою руйнівне втручання в конструкцію житлового приміщення і не пов'язані із проведенням додаткових будівельно-технічних досліджень.

Враховуючи викладене та висновок експерта, суд приходить до висновку про можливість виділення ОСОБА_6 в натурі 342/1000 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в м.Острог по вул.Драгоманова, 2а та до складу яких входять зазначені на поверховому плані будинку, коридор 1-12 площею 8,2 кв.м., житлова кімната 1-16 площею 17,6 кв.м., підвал 1-3 площею 16 кв.м., коридор 1-4 площею 8,1 кв.м., веранда 1-11 площею 11,2 кв.м., підвал 1-9 площею 2,5 кв.м., підвал 1-10 площею 4,3 кв.м. та надвірні будівлі та споруди: сходи (а1), гараж (Г), 1/3 огорожі (№1); а також визнати за ОСОБА_6 право власності на зазначені 342/1000 частки житлового будинку, виділивши ОСОБА_2 і ОСОБА_5 658/1000 частку зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями до складу якої входять зазначені на поверховому плані будинку, кухня 1-13 площею 17,8 кв.м., житлова кімната 1-14 площею 15,2 кв.м., житлова кімната 1-15 площею 26,1 кв.м., коридор 1-1 площею 7,8 кв.м., кухня 1-2 площею 16,3 кв.м., коридор 1-5 площею 2,9 кв.м., кладова 1-6 площею 4,1 кв.м., ванна 1-7 площею 5,2 кв.м., котельня 1-8 площею 15,8 кв.м. та надвірні будівлі та споруди: сарай (Б), вбиральня (В), 2/3 огорожі (№1).

При цьому суд вважає за доцільне, враховуючи зазначений варіант поділу, зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-4, приміщеннями 1-2 та 1-3, приміщеннями 1-4 та 1-5, приміщеннями 1-12 та 1-13, приміщеннями 1-12 та 1-15, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-8, приміщеннями 1-6 та 1-7, приміщеннями 1-3 та 1-4, приміщеннями 1-13 та 1-14, демонтувати піч в приміщенні 1-5, влаштувати сходову клітину з приміщення 1-5 та 1-6 до приміщення 1-13, реконструювати сходи в приміщенні 1-4 відповідно до вимог ДБН, в розділених частинах будинку влаштувати окреме інженерне забезпечення з покладенням на них витрат на проведення вказаних робіт відповідно до їх часток в будинковолодінні.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку, передбаченому ч.3 ст.367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу житлового будинку, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Одночасно, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13.

Отже, спірне будинковолодіння необхідно поділити таким чином, щоб позивачу та відповідачам було виділено у власність відокремлену частину житлових приміщень та господарських будівель, яка б відповідала розміру їх 2/3 та 1/3 частки у праві спільної часткової власності. В даному випадку, відповідно до ідеальної 2/3 та 1/3 частки кожного із співвласника поділити у натурі є не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_6 на користь відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підлягає стягненню по 2956 грн. 50 коп. кожному, в якості грошової компенсації різниці у вартості часток.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 640 грн. судового збору, а тому за правилами ст.141 ЦПК України, в зв"язку з задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 320 грн. витрат на сплату судового збору з кожного.

Одночасно, з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, а також положень п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави по 3680 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 16, 370, 1216, 1218, 1226, 1218, 1241, 1277 ЦК України, ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України

у х в а л и в :

позов ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4 а Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_3) про виділ у натурі частки із майна, яке перебуває у спільній частковій власності задоволити.

Провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в м.Острог Рівненської області по вул.Михайла Драгоманова, 2 а, виділивши ОСОБА_6 по варіанту розподілу №2 висновку №180817/1/С судової будівельно-технічної експертизи, 342/1000 частку зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями до складу якої входять зазначені на поверховому плані будинку, коридор 1-12 площею 8,2 кв.м., житлова кімната 1-16 площею 17,6 кв.м., підвал 1-3 площею 16 кв.м., коридор 1-4 площею 8,1 кв.м., веранда 1-11 площею 11,2 кв.м., підвал 1-9 площею 2,5 кв.м., підвал 1-10 площею 4,3 кв.м. та надвірні будівлі та споруди: сходи (а1), гараж (Г), 1/3 огорожі (№1) і визнати за ОСОБА_6 право власності на зазначені 342/1000 частки житлового будинку та виділити ОСОБА_2 і ОСОБА_5 658/1000 частку зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями до складу якої входять зазначені на поверховому плані будинку, кухня 1-13 площею 17,8 кв.м., житлова кімната 1-14 площею 15,2 кв.м., житлова кімната 1-15 площею 26,1 кв.м., коридор 1-1 площею 7,8 кв.м., кухня 1-2 площею 16,3 кв.м., коридор 1-5 площею 2,9 кв.м., кладова 1-6 площею 4,1 кв.м., ванна 1-7 площею 5,2 кв.м., котельня 1-8 площею 15,8 кв.м. та надвірні будівлі та споруди: сарай (Б), вбиральня (В), 2/3 огорожі (№1) і визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності на зазначені 658/1000 частки житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 2956 грн. 50 коп. в якості грошової компенсації різниці у вартості часток.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2956 грн. 50 коп. в якості грошової компенсації різниці у вартості часток.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_5 замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-4, приміщеннями 1-2 та 1-3, приміщеннями 1-4 та 1-5, приміщеннями 1-12 та 1-13, приміщеннями 1-12 та 1-15, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-8, приміщеннями 1-6 та 1-7, приміщеннями 1-3 та 1-4, приміщеннями 1-13 та 1-14, демонтувати піч в приміщенні 1-5, влаштувати сходову клітину з приміщення 1-5 та 1-6 до приміщення 1-13, реконструювати сходи в приміщенні 1-4 відповідно до вимог ДБН, в розділених частинах будинку влаштувати окреме інженерне забезпечення з покладенням на них витрат на проведення вказаних робіт відповідно до їх часток в будинковолодінні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 320 грн. витрат на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 320 грн. витрат на сплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3680 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3680 грн. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.05.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_11