Справа № 308/88/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря : Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2018 року, ухваленого суддею Деметрадзе Т.Р., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"(змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" надалі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.04.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.10.2017 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Банком в сумі 3930,64 дол. США, що складає 105301,88 грн. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2012 року у справі 2-4799/11 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 14521,05 грн. заборгованості за кредитним договором від 07.04.2008 року. Однак вказане судове рішення відповідачем не виконано.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.02.2018 року позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 2961,90 дол. США, що складає 79349,24 грн., з яких: 2793,08 доларів США - заборгованість по відсоткам, 10,00 доларів США - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та надання банківських послуг: 18,66 доларів США - штраф (фіксована частина), 140,15 доларів США штраф (процентна складова).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Не погодившись із даним рішенням, Банк подав на нього апеляційну скаргу посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов помилкового висновку про пропущення Банком строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 07.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого ОСОБА_1 07.04.2008 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 08.10.2017 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Банком в сумі 3930,64 дол. США, що складає 105301,88 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.05.2012 року у справі 2-4799/11 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 14521,05 грн. заборгованості за кредитним договором від 07.04.2008 року, що станом на 21.04.2011 р. становило 1 824,25 доларів США, з яких 1000,00 доларів США - основна сума заборгованості за кредитом, 498,52 доларів США -заборгованість по простроченим відсоткам, 179,04 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 62,81 доларів США -штраф (фіксована частина), 83,88 доларів США -штраф (процентна ставка).

В заявленому позові з урахування уточнених позовним вимог Банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2961,90 дол. США, що еквівалентно 79 349, 24 грн, з яких: 2793,08 доларів США - заборгованість по відсоткам, 10,00 доларів США - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та надання банківських послуг: 18,66 доларів США - штраф (фіксована частина), 140,15 доларів США штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано позов із пропуском строку позовної давності.

Однак з таким обґрунтуванням суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову Банку, не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як роз`яснено в п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто, пропуск позивачем строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак, якщо такий позов є безпідставним (необґрунтованим, недоведеним тощо), то суд повинен відмовити в позові саме з цих підстав.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності.

Разом з тим позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів.

З огляду на те, що банк, звернувшись у 2011 року до суду з позовом, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та пені за порушення умов договору, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів та неустойки на них є необґрунтованими, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Таким чином, Банком безпідставно пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача відсотків та пені, нарахованих після звернення Банку із позовом у 2011 року про дострокове виконання зобов`язання, а відтак такі вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з викладеним та враховуючи те, що заявлений позов є безпідставний та необґрунтований, суд першої інстанції повинен був відмовити в задоволенні позову саме за безпідставністю матеріально-правової вимоги, а не надавати висновки про застосування строків позовної давності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"- задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2018 року - змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (змінено найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: