Справа № 462/5595/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова у складі: головуючого судді - Кирилюка А.І., при секретарі - Гула М.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи - ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,/ треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 / про демонтаж цегляного гаражу розміром 3,60х5,50м самочинно встановленого на земельній ділянці комунальної власності міста за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,/ треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 / про демонтаж цегляного гаражу розміром 3,60х5,50м самочинно встановленого на земельній ділянці комунальної власності міста за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15, Верховний суд України зазначає, згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Спором адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Статтею 19 КАС України також визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних спорів, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не с суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час звернення до суду) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу. Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ «Про основи містобудування». Відповідно до статті 7 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 4.3.4 рішення №5 від 06.01.2012 року «Про затвердження Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури» до компетенції Залізничної районної адміністрації належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом Львівської міської ради порядку щодо фактів самочинного будівництва.

У справі, яка розглядається, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому просила суд зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 співвласників будинку на АДРЕСА_1 , демонтувати цегляний гараж розміром 3,60х5,50м самочинно встановлений на земельній ділянці комунальної власності міста за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на вимоги ст.376 ЦК України та Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові, затвердженого рішенням ЛМР від 09.09.2011 року №835. Позивачем 13.10.2015 року видавалось Розпоряджененя № 634, відповідно до якого відповідачам було рекомендовано демонтувати самочинно встановлений гараж. Позивачем не надані суду докази спору про право та цивільноправового характеру спору.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно - управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

Більше того, звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів.

Таким чином, суд вважає, що даний спір є публічно-правовим та не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги вище вказане, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд,

постановив:

Провадження у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,/ треті особи:Львівська міська рада, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 / про демонтаж цегляного гаражу розміром 3,60х5,50м самочинно встановленого на земельній ділянці комунальної власності міста за адресою: АДРЕСА_1 закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя (підпис). з оригіналом згідно.

Суддя