Провадження № 2/742/486/19
Єдиний унікальний № 742/621/19
РІШЕННЯ
25 квітня 2019 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання права власності на гараж,-
Позивач звернувся до територіальної громади м.Прилуки Чернігівської області в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на гараж. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 03.07.2001 №406 «Про надання земельних ділянок» припинено право користування частиною земельної ділянки міськвиконкому відділу освіти на площі 785,0 кв.м. по вул. Горького (Садова), 52 та пунктом 18.2 надано позивачу земельну ділянку під індивідуальне гаражне будівництво, площею 30,0кв.м..
Відповідно до акту робочої комісії про приняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення від 11.07.2001, затвердженого рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №770 від 11.12.2001, даний гараж відповідав будівельним нормам та його прийнято в експлуатацію.
Рішенням 39 сесії 7 скликання Прилуцької міської ради від 26 січня 2018 позивачу було дозволено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування гаража №2 по вул. Садовій, 52. Відповідно ним було оформлено та зареєстровано право власності на земельну ділянку під гаражом, а його готовність підтверджується технічним паспортом. Оскільки, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, на якій було збудовано гараж, і він відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та придатний до експлуатації, тому позивачем і подано позов про визнання права власності на гараж.

В судове засідання позивач не з»явився, проте згідно заяви його представника просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, проте згідно заяви просив справу розглядати без його участі. Заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 03.07.2001 №406 «Про надання земельних ділянок» припинено право користування частиною земельної ділянки міськвиконкому відділу освіти на площі 785,0 кв.м. по вул. Горького (Садова), 52 та пунктом 18.2 надано позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку під індивідуальне гаражне будівництво, площею 30,0 кв.м (а.с.11).

Відповідно до акту робочої комісії про приняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди, приміщення від 11.07.2001, затвердженого рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради №770 від 11.12.2001, даний гараж відповідав будівельним нормам та стандартам та його прийнято в експлуатацію (а.с.13-17).

Рішенням 39 сесії 7 скликання Прилуцької міської ради від 26 січня 2018 було дозволено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 орієнтовною площею 40 кв.м. для обслуговування індивідуального гаража №2 по вул. Садовій, 52 у власність (а.с.18).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, позивачем було оформлено та зареєстровано право власності на земельну ділянку під гаражем (кадастровий номер :03:005:0475 з цільовим призначенням: 02.05 для будівництва індивідуальних гаражів, для обслуговування гаража №2 (а.с.19-21).

27 грудня 2017 року експертом КП Прилуцького МБТІ було проведено технічну інвентаризацію об»єкта будівництва, а саме гаража №2, розташованого в Чернігівській області, м.Прилуки, вул.Садовій, 52 та виготовлено відповідний технічний паспорт (а.с.22-25).

У відповідності до вимог ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивач, будучи власником земельної ділянки за адресою: Чернігівська обл., м.Прилуки, вул. Садова, 52, яка була відведена для будівництва та обслуговування гаража, побудував на земельній ділянці гараж, який відповідає вимогам надійності та придатний до експлуатації, та враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, при цьому доказів порушення прав інших осіб судом не встановлено, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частинами 1, 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 п 9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп.

Як вбачається з копії посвідчення № 118152 Прилуцького міського управління соціального захисту населення, ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 2 групи та користується пільгами встановлені законодавством України, а тому оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (17500, м.Прилуки, 1-й пров.Коцюбинського, буд.5, ІПН НОМЕР_1) до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради (17500, м.Прилуки, вул.Незалежності, 82, ) про визнання права власності на гараж - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканцем Чернігівської обл., м.Прилуки, 1 пров. Коцюбинського, буд. 5, право власності на збудований гараж №2, загальною площею забудови 26,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., м.Прилуки, вул.Садова, 52.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя О.Ільченко