Справа № 758/222/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/1039/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н. В.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона 06 квітня 2016 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3. Вказувала, що з причин непорозуміння, відсутності спільних інтересів, а також психологічного дискомфорту під час сумісного проживання їх з відповідачем спільне життя і перебування в сімейному союзі вбачається неможливим. Шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року, спільне господарство не ведеться з цього ж часу, відповідач переїхав жити в інше місце. Спільне життя, як подружжя, суперечить її інтересам. У зв'язку з тим, що сім'я розпалася і її збереження неможливе, просила суд розірвати шлюб з відповідачем.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 рокупозов задоволений, шлюб між сторонами розірваний.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та порушує його законні права та інтереси їх спільного сина, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що незважаючи на те, що він в судовому засіданні заперечував проти позову та заявляв клопотання про надання подружжю строку на примирення, суд першої інстанції розглянув справу та виніс необґрунтоване рішення. Вважає, що судом неповно з'ясовані обставини справи, які мають значення для справи, в зв'язку з чим рішення суду про розірвання шлюбу підлягає скасуванню.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Наведене положення міститься й в ст. 24 СК України.

Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе. Також судом було враховано й те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. За таких умов суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач вказував на безпідставне неврахування судом можливості відновлення сімейних стосунків. В той же час на підтвердження таких посилань апелянтом ні до суду першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду справи жодного доказу представлено не було. За таких умов вказані твердження залишилися недоведеними та не можуть бути прийняті судом.

Також апелянт посилається на те, що суд не надав шестимісячний строк для примирення подружжя, як це передбачено ст. 111 СК України. Колегія суддів критично відноситься до таких доводів апелянта, оскільки судом було розглянуто таке клопотання і зазначено про те, що між сторонами відсутні дійсні відносини, притаманні подружжю. Враховуючи, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем, суд першої інстанції відмовив в його задоволені. Крім цього надання шестимісячного строку на примирення подружжя є правом суду а не його обов'язком, як на це посилається апелянт. При вирішені справи зважає колегія суддів й на те, що позов про розірвання шлюбу був поданий ще в січні 2018 року, відтак з часу подачі такого позову до часу ухвалення судом першої інстанції рішення по справі пройшло більш ніж десять місяців, на протязі яких сторони так і не прийшли до згоди зберегти шлюб. Фактично у зв'язку з відкладанням розгляду справи у відповідача був час для вирішення питання про збереження сім'ї. Не відбулося відновлення сімейних відносин й за час апеляційного розгляду справи. За таких умов посилання апелянта з цього приводу не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Окремо колегія суддів апеляційного суду зважає на те, що хоча законом й встановлено, що суд має сприяти примиренню сторін, в той же час примушування особи у разі недосягнення примирення між сторонами перебувати в шлюбі поза її волею було б порушенням її конституційних прав. За таких умов колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

Н. В.Ігнатченко