Справа №345/665/19
Провадження № 2/345/546/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

в с т а н о в и в :

що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2012 року. Від шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони більше одного року проживають окремо. Через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні стосунки та ведення спільного господарства в сім`ї виникали суперечки та непорозуміння, що стало причиною припинення взаємовідносин сторін як подружжя. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. Просила шлюб розірвати.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити. Розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , сторони 14.07.2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 183 - (а.с. 5).

Від шлюбу Від шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог.

Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивач просила не змінювати на дошлюбне.

Відповідачем також просить повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову, оскільки ним визнано позов.

На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, (при умові сплати позивачем судового збору в повному обсязі при подачі позову до суду та визнанні відповідачем позову до початку розгляду справі по суті) повернулися б позивачу з державного бюджету.

Відповідач позов визнав, однак розгляд справи призначений до розгляду по суті на 10.05.2019 року, тому дане клопотання не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до оригіналу квитанції №0461384 від 21.01.2019 року, ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Лютак Л.Л. за надання правничої допомоги в розмірі 700,00 грн. (а.с. 10).

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 700,00 витрат за надання правової допомоги.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

р і ш и в :

Позов задоволити, й шлюб зареєстрований 14 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 183 - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці "ОСОБА_1".

Дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 1468,40 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: