справа №176/447/19
провадження №2/176/358/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з Яценко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, в якому просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року на загальну суму 7135,22 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_2 звернулась до ПриватБанку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07.06.2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10760 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем , який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Позивачем 22.10.2016 року була направлена претензія кредитора до Жовтоводської державної нотаріальної контори та 06.12.2016 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Однак позивач вважає, що відповідач, який час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, вважається таким що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки, а відсутність у відповідача свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Станом на дату смерті боржникаОСОБА_2 її заборгованість перед позивачем становить 7135,22 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості.

Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач у позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи.

Від відповідача, ОСОБА_1 у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи Жовтоводським міським судом відповідач повідомлявся як поштою так і розміщенням оголошення на офіційному веб сайті Судової Влади України.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву№б/н від 07.06.2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10760,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть./а.с.53/

08.10.2016 року позивачем на адресу Жовтоводської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора./а.с.57/

Із відповіді Жовтоводської державної нотаріальної контори від 15 листопада 2016 року, вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 , до Жовтоводської державної нотаріальної контори не звертався ніхто. Оскільки претензія кредитора була надана після сплину шестимісячного строку, спадкова справа не заводилась. /а.с.58/.

13.12.2018 року відповідачу ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-претензію, в якому зазначено, що заборгованість ОСОБА_2 на дату смерті становить 7135,22 грн. /а.с.59/

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 07.06.2006 року, станом на 31.05.2015 року заборгованість ОСОБА_2 становить 7135,22 грн., яка складається з:

7135,22 грн. заборгованість за кредитом.

Згідно зі ст. 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК Україниє правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК Українищодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК Українищодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Із досліджених судом доказів, вбачається, що позивач ні у позовній заяві, ні у претензії кредитора від 08.10.2016 року, поданої до Жовтоводської державної нотаріальної контори, ні у листі-претензії до відповідача від 13.12.2018 року, не зазначає часу з якого йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2

Однак суд приходить до висновку, що про смерть боржника ОСОБА_2 позивачу стало відомо принаймі з жовтня 2016 року, оскільки 08.10.2016 року позивач звернувся до Жовтоводської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, а із даною позовною заявою до Жовтоводського міського суду він звернувся лише 18 лютого 2019 року, тобто, з пропуском строку визначеного ст. 1281 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, про недотримання кредитором строків пред`явлення вимоги до спадкоємця, що позбавляє його права такої вимоги, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити саме з цих підстав.

Аналогічна правова позиція міститься у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові, винесеній по справі №6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1921 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На ст. ст. 526,608,1218, 1269, 1281,1282, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст.12,13,81,141,258,259, 263-257,268,289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд.

Суддя Жовтоводського

міського суду К.А. Гусейнов