ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5084/19 Справа № 214/2556/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2001 року з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилась ще одна дочка - ОСОБА_5. 18.01.2013 року позивач зареєстрував шлюб із матір'ю дочки ОСОБА_6, яка змінила прізвище на «ОСОБА_6». Таким чином, з моменту винесення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення про стягнення аліментів, у позивача змінився сімейний стан та він повинен забезпечувати нову дружину та дитину. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2017 року з позивача на користь ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення наразі перебуває на виконанні у Саксаганському ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Отже, на теперішній час з позивача за рішенням суду стягуються аліменти, загальний розмір яких ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Тому просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів, визначений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2001 року на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини з усіх видів заробітної плати на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% неоподаткованого мінімуму, починаючи з 14.09.2001 року до 1/6 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2001 року, стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на те, що про розгляд справи вона належним чином повідомлена не була та справу було розглянуто за її відсутності.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що матеріальний стан позивача не змінився, а лише покращився, про що свідчить розмір його заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що апеляційна скарга не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність і необґрунтованість рішення, та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, а тому рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п. п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров'я, може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тягар доказування вказаних обставин покладається на позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов'язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2001 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася дочка ОСОБА_5.

18.01.2013 року позивач уклав шлюб ОСОБА_6, яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «ОСОБА_6» (а.с.12).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2017 року з позивача на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Згідно довідок ТОВ «Метінвест бізнес сервіс» № 315 від 31.07.2018 року та №316 від 01.08.2018 року, позивач працює на підприємстві ТОВ «Метінвест бізнес сервіс» з 21.06.2016 року по теперішній час на посаді провідного фахівця напрямку планування відділу розвитку процесів планування, виробництва та ремонтів Управління з розвитку бізнес-процесів ТОВ «МБС» та його дохід за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року складає 171 052 грн. 27 коп. (а.с.46).

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що у позивача змінився сімейний стан та матеріальний стан, оскільки він перебуває з 18.01.2013 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, за двома рішеннями суду сплачує аліменти, розмір яких ставить його у скрутнем становище, що є підставою для зменшення визначеного раніш розміру аліментів на одну дитину.

При цьому позивач має на утриманні двох дітей і отримувачами аліментів є різні особи, томує підстави для зменшення присуджених рішенням суду розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів).

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, що матеріальний стан позивача не змінився, а лише покращився, про що свідчить розмір його заробітної плати, колегія суддів не бере до уваги, оскільки доказів про те, що матеріальний стан позивача покращився відповідачем не надано, натомість позивач довів, що його сімейний стан змінився, матеріальний стан погіршився, оскільки він одружений, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася дочка ОСОБА_5, на утримання якої з нього стягуються аліменти за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2017 року, що у розумінні ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Виходячи з того, що згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зменшення розміру аліментів з 1/4 частки на 1/6 частку доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати зазначеним принципам справедливості та неупередженості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню згідно ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів .

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове.

Зменшити розмір аліментів, які згідно з рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2001 року, стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: