ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2019 року

м. Харків

справа №641/7852/18

провадження №22-ц/818/2416/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2019 року, постановлене у порядку спрощеного провадження, під головуванням судді Чайка І.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 116 791,11 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за договором від 23.01.2012 року в загальному розмірі 2 163,13 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд помилково виходив з того, що кредитний договір від 23.01.2012 року, укладений між сторонами у справі, припинив свою дію 23.01.2013 року. Термін дії картки, яка була видана відповідачці встановлено до 09/15. Крім того, судом не враховано, що 08 вересня 2015 року ОСОБА_2 здійснила часткове погашення заборгованості за кредитом, тобто підтвердила факт наявності договірних відносин між нею та Банком.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

При цьому представником АТ КБ «ПриватБанк» надані додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором від 23.01.2012 року у розмірі 15 235,50 грн., з яких: 1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом, 11 244,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1 995,46 грн. - пеня за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 23.01.2013 року закінчився строк дії кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 23.01.2012 року. Доказів того, що була проведена пролонгація кредитного договору позивачем суду не надано. Тому стягненню підлягає з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 163,13 грн., з яких: 1995,46 грн. - заборгованість за кредитом та 167,67 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 23.01.2012 року по 23.01.2013 року.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 23 січня 2012 року, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено базові відсоткові ставки (а.с.8).

Станом на 31.07.2018 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 23.01.2012 року становить 162 677,17 грн., з яких:

-1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом,

-154 539,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-6 142,17 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконала, тому наявні підстави для стягнення заборгованості у розмірі 116 791,11 грн., з яких: 1995,46 грн. - заборгованість за кредитом та 114 795,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 24.01.2012 року по 30.03.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої заборгованості, а саме: з розміром стягнутих відсотків за користування кредитом та розміром пені, виходячи з наступного.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналася до договору кредиту та погодилася з його умовами.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору. Підпис під ними не вимагається, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_2 вимоги про визнання кредитного договору від 23.01.2012 року в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав не заявляла.

Позивачем було надано документи, які свідчать про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито кредитний картковий рахунок «Кредитка Універсальна» на ім'я відповідачки, після чого їй, 24.01.2012 року, було видано платіжну картку за типом кредитної лінії - відновлювальна, зі строком дії до останнього дня місяця 09/15 та встановлено кредитний ліміт з оплатою відсотків за користування банківськими грошовими коштами (а.с.62).

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано також детальну виписку про рух коштів за платіжною карткою, згідно якої вбачається, що відповідачка користувався кредитними коштами на умовах та правилах користування карткою. Останній платіж здійснено 08.09.2015 року (а.с.5-6).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про стягнення відсотків за користування кредитом лише за період з 23.01.2012 року по 23.01.2013 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказував, що станом на 31.07.2018 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 23.01.2012 року становить 162 677,17 грн., з яких:

-1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом,

-154 539,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

-6 142,17 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

При цьому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 116 791,11 грн., з яких: 1995,46 грн. - заборгованість за кредитом та 114 795,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 24.01.2012 року по 30.03.2018 року.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги позивач зазначив, що стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає заборгованість за кредитним договором від 23.01.2012 року у розмірі 15 235,50 грн., з яких:

- 1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом,

-11 244,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-1 995,46 грн. - пеня за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12, провадження N 14-10цс18.

Колегія суддів вважає, що заборгованість по процентам за користування кредитом підлягає стягненню у розмірі 4 943,89 грн., а саме: за період з 24.01.2012 року по 30.09.2015 року, оскільки строк дії картки ОСОБА_2 встановлено до 09/15.

При цьому з 24.01.2012 року по 31.08.2014 року відсоткова ставка складала 30%. За вказаний період заборгованість по процентам за користування кредитом становить 2 055,14 грн. із застосуванням коефіцієнт - 1. За період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року з відсотковою ставкою 34,8% та коефіцієнтом - 2 розмір заборгованості по відсоткам складає 1 757,88 грн. А з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року відсоткова ставка була 43,20%, коефіцієнт - 2, розмір заборгованості по відсоткам - 1 130,87 грон.

Також представник АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що розмір пені, яка підлягає до стягненню з відповідачки на користь Банку за кредитним договором від 23.01.2012 року становить 1 995,46 грн. з урахуванням ч.3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2012 року у розмірі 8 934,81 грн., з яких: 1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом; 4 943,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1 995,46 грн. - пеня за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором.. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, а саме на 7,7% (з 116 791,11 грн. на 8 934,81 грн.). При подачі позовної заяви позивачем сплачено 1762 грн. судового збору. З урахуванням частково задоволення позовних вимог з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 135,70 грн. (7,7% від 1762 грн.). При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 2 643 грн. Тому з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 203,55 грн. (7,7% від 2643 грн.).

З урахуванням вказаного, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 339,25 грн. (135,70 грн. + 203,55 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2019 року - змінити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2012 року у розмірі 8 934,81 грн., з яких: 1 995,46 грн. - заборгованість за кредитом; 4 943,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1 995,46 грн. - пеня за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 339,25 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук