Справа № 683/2520/18
16 квітня 2019 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області:
в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.
з участю секретаря Свідерської К.В.
представника позивача Мініх І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору Веснянська сільська рада Старокостянтинівського району про усунення перешкод у користуванні майном,
ОСОБА_1 у вересні 2018 р. звернулась з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - літнею кухнею по АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_3 паркану, встановленого ближче одного метра по ліву та праву стіни літньої кухні та частину ганку розміром 23 см, збудованого на її земельній ділянці; зобов'язати ОСОБА_3 надати їй по одному метру для обслуговування лівої, задньої та правої стін літньої кухні по АДРЕСА_1. В обґрунтування позову посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1, а також земельна ділянка, що розташована, за вищевказаною адресою. Власником сусіднього будинковолодіння та користувачем земельної ділянки є відповідач. Близько року назад відповідач впритул - зліва та справа до її літньої кухні встановив паркан, яким закрито спільний прохід та доступ до обслуговування нею літньої кухні. Відповідно до техдокументації з землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за вказаною адресою, ширина земельної ділянки позивача по задній стіні літньої кухні становить 9,615 м., тобто на відстані 0,435 м. від стіни літньої кухні позивача межі земельної ділянки. Частина земельної ділянки - 0,23 м. забудована відповідачем ганком, на якій незаконно встановлено паркан, а також впритул до правої стіни літньої кухні позивача. Дане є порушенням п.3.25* ДБН 360-92 «Містобудуваня, планування і забудова міських і сільських поселень» та перешкоджає вільно розпоряджатись своєю власністю.
Ухвалою суду від 20 березня 2019 року залучено третьою особою на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору - Веснянську сільську раду Старокостянтинівського району.
В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Мініх І.М. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору - Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явивсь, а звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов визнає, при вирішенні справи покладається на думку суду, просив справу розглянути у його відсутності.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У п.33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Звертаючись з позовом до суду, позивач посилалась на порушення її прав на безпечне володіння та користування власністю, зведенням відповідачем на її земельній ділянці самочинного будівництва та паркану.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок та господарські споруди, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою - АДРЕСА_1.
Власником суміжного будинковолодіння та землекористувачем, розташованих за адресою АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3
Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача; даними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 50560769 від 23.12.2015р. (а.с.7); даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 50562005 від 23.12.2015р. (а.с.8); даними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 40816465 від 17.07.2015р. (а.с.14); даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 40817812 від 17.07.2015р. (а.с.15); даними акту обстеження будинковолодінь сторін комісією виконкому Весняської сільської ради Старокостянтинівського району від 11.04.2019р. (а.с.65).
Також, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 на частині земельної ділянки позивача ОСОБА_1 встановлено паркан на відстані 25 см. від будівлі літньої кухні зліва та 27 см. справа, тобто ближче одного метра по ліву та праву стіни літньої кухні позивача, а також збудовано частину ганку розміром 35 см. на земельній ділянці позивача - по АДРЕСА_1.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача; даними технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ЗАЦ «Карат» від 30.04.2015р. (а.с.17-25); даними світлин розташування житлових та господарських будівель та споруд сторін від 19.08.2018р. (а.с.26-30); даними акту обстеження будинковолодінь сторін комісією виконкому Весняської сільської ради Старокостянтинівського району від 11.04.2019р. (а.с.65).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
За приписами статті 125 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.152, п.г) ч.3 ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов»язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 господарською будівлею - літнею кухнею по АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_3 паркану, встановленого ближче одного метра по ліву та праву стіни літньої кухні та частину ганку розміром 23 см, збудованого на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 та належній на праві власності ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Крім того, суд враховує, що позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено, що земельна ділянка, на якій розташоване будинковолодіння відповідача, перебуває у його приватній власності, а тому у задоволенні позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 надати позивачу по одному метру для обслуговування лівої, задньої та правої стін літньої кухні по АДРЕСА_1, слід відмовити.
Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 680 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково. Зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 господарською будівлею - літнею кухнею по АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_3 паркану, встановленого ближче одного метра по ліву та праву стіни літньої кухні та частину ганку розміром 23 см, збудованого на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1 та належній на праві власності ОСОБА_1.
У решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 680 грн. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя