Справа № 453/797/16-ц
Провадження № 2/456/106/2019
РІШЕННЯ

іменем України

25 березня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Кміть Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головецька сільська рада Сколівського району Львівської області про визнання заповіту недійсним,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Михайлович Л.М., -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений секретарем Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі 26.05.2015 за №16.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що після смерті його батька ОСОБА_6 він звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадщини за законом, де йому стало відомо про існування заповіту від 26.05.2015, згідно з яким батько заповів все належне йому майно на день його смерті ОСОБА_2 В попередніх заповітах від 22.09.2008 та 06.02.2009 батько заповідав усе своє майно йому, а заповіт від 03.10.2011, яким батько заповів своє майно ОСОБА_2, був особисто ним скасований 24.11.2014, так як батько мав намір поділити своє майно порівну між всіма спадкоємцями. Усі попередні заповіти були підписані ним особисто. У батька не було вад фізичного характеру та хвороб, які б перешкоджали йому власноручно підписати заповіт. У оскаржуваному заповіті знаходяться підписи тільки свідків, дієздатність яких не встановлено. В Заповіті не зазначено, що він підписаний «зі слів спадкодавця». Заповіт не відповідає волевиявленню заповідача. Форма оскаржуваного заповіту не відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України.

16.02.2018 представником позивача подано заяву про збільшення підстав позовних вимог (а.с.91), в якій сторона позивача просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6, посвідчений секретарем Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі 26.05.2015 за №16, внаслідок того, що останній не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву (а.с.95-96), в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву покликаючись на те, що заповіт відповідає вимогам закону щодо форми та змісту. Він посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування, якою перевірено дієздатність заповідача і з'ясовано його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок його смерті. На прохання заповідача та за його дорученням заповіт підписаний свідками, особи яких були встановлені, та які перед підписанням зачитали заповіт вголос і поставили в ньому свої підписи. Про вказані дії у заповіті є відповідне зазначення. Наведе свідчить про відсутність істотних порушень щодо форми і посвідчення оспорюваного заповіту та підтверджує, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження абсолютну неспроможність заповідача в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та/або керувати ними та не наведено жодної підстави для звільнення позивача від доказування.

Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.116), в обґрунтування якого покликаючись на те, що у даному заповіті існує три порушення, які можуть слугувати для визнання його недійсним: не зазначено довіреної особи, яка підписала заповіт замість спадкодавця; не встановлено дієздатність свідків; не зазначено, що заповіт написаний зі слів спадкодавця.

У судовому засіданні позивач та його представник відмовилися від підтримання збільшених позовних вимог та підтримали повністю первинні позовні вимоги, в яких позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений секретарем Головецької сільської ради Сколівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі 26.05.2015 за №16.

Крім цього, позивач зазначив, що заповіт був завчасно складений та надрукований секретарем, такий не був підписаний спадкодавцем та не було визначено довіреної особи на підписання заповіту замість спадкодавця, не встановлено дієздатність спадкодавця, заповіт складено особою, яка не мала на це повноважень. Також, заповіт вчинено за місцем проживання особи і про виклик для вчинення такої дії ніде не зазначено. Вважає, що батько міг сам розписатися у заповіті, оскільки про це свідчать долучені ним відомості про отримання пенсії за жовтень та листопад 2015 року.

Представник позивача суд зазначив, що порушена процедура складання заповіту, такий не підписано спадкодавцем, вчинений секретарем сільської ради з порушенням закону, оскільки вона прийшла з готовим заповітом додому, не було визначено довіреної особи, яка б могла підписувати його замість спадкодавця, не встановлено дієздатність свідків, в реєстрі відсутні відомості про вчинення його за місцем проживання особи.

Представник відповідача позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що підтримує свою позицію викладену у відзиві на позовну заяву, вважає викладені у позові підстави визнання заповіту недійсним безпідставними, оскільки позивач не навів жодних доказів того, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі. Навпаки, спадкодавець розпорядився своїм майном за власною волею, склавши заповіт в користь доньки з якою проживав до смерті, яка його доглядала і похоронила.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що ОСОБА_2 повідомила їй, що батько хоче скласти заповіт. Вона зайшла до ОСОБА_6 додому, де він повідомив їй, що хоче скласти заповіт на дочку ОСОБА_2, однак підписати заповіт сам не зможе, на що вона йому роз'яснила, що це може зробили інша людина, яка не є його родичем. 26.05.2015 вона, разом зі ОСОБА_2 і ОСОБА_9 прийшли до будинку ОСОБА_6 та заслухавши його волю, вона пішла в сільську раду і надрукувала заповіт, при цьому свідки залишилися в будинку. Повернувшись до будинку, заповіт був прочитаний нею особисто вголос при ОСОБА_6, після чого запитано в нього чи згідний він із заповітом, на що той погодився. ОСОБА_6 повідомив, що в нього тремтять руки, тому він не зможе підписати заповіт, в зв'язку з чим було запропоновано свідкам це зробити. ОСОБА_6 не вагався на користь кого складати заповіт, при цьому він був у свідомості. Дієздатність його перевіряла ставлячи запитання, на які він зрозуміло відповідав. ОСОБА_6 надав свій паспорт, який знаходився біля нього на столі. В заповіті вказано, що він вчинений за місце проживання ОСОБА_6 через його похилий вік. Заповіт був зареєстрований в книзі в день його складання, а в державному реєстрі 15.02.2016, після смерті ОСОБА_6

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачем подано:

11.07.2018 заяву про відвід судді (а.с.170);

18.09.2018 заяву про видачу копії запису фіксування судового засідання (а.с.181);

10.10.2018 заяву про подання доказу (а.с.184);

12.10.2018 заяву про відвід судді (а.с.186);

16.10.2018 заяву про надання йому копій документів (а.с.203);

28.01.2019 заяву про відкладення розгляду справи (а.с.243).

Представником позивача подано:

22.01.2018 заяву про припинення представництва позивача (а.с.86).

21.02.2018 клопотання про допит відповідача в якості свідка (а.с.115).

28.03.2018 клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи та клопотання про допит свідків (а.с.110, 114).

10.07.2018 заяву про відкладення судового засідання (а.с.168).

Відповідачем подано 06.12.2018 клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.207).

Представником відповідача подано:

19.02.2018 клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи та заяву про виклик свідків (а.с.98, 99);

28.03.2018 клопотання про відкладення підготовчого засідання та клопотання про підтримання поданого раніше клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.120, 124);

12.07.2018 клопотання про розгляд заяви про відвід судді за її відсутності (а.с.169);

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 15.01.2018 справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.76-77).

Ухвалою від 07.05.2018 призначено посмертну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі (а.с.155-156).

Ухвалою від 11.06.2018 відновлено провадження у справі та справу призначено до розгляду (а.с.162).

Ухвалою від 12.07.2018 (а.с.171-172) зупинено провадження у справі у зв'язку з поданням заяви про відвід судді, вирішення якої передано іншому судді, визначеного на підставі частини 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою від 10.09.2018 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду (а.с.174).

Ухвалою від 12.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.190-191).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 31.07.1956 (НОМЕР_1) (а.с.10) та свідоцтвом про смерть від 04.02.2016 (НОМЕР_2) (а.с.11).

За життя ОСОБА_6 зробив декілька особистих розпоряджень на випадок його смерті:

22.09.2008 складено заповіт, який посвідчено секретарем ВК Головецької сільської ради Михайлович Л.М., згідно з яким ОСОБА_6 заповів все належне йому майно на день його смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_10 (а.с.15).

06.02.2009 складено заповіт, який посвідчено секретарем ВК Головецької сільської ради Михайлович Л.М., відповідно до якого ОСОБА_6 заповів все належне йому майно на день його смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_10 (а.с.16).

03.10.2011 складено заповіт, який посвідчено секретарем ВК Головецької сільської ради Михайлович Л.М., згідно з яким ОСОБА_6 заповів все належне йому майно на день його смерті своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.17).

26.05.2015 складено заповіт, який посвідчено секретарем ВК Головецької сільської ради Михайлович Л.М., відповідно до якого ОСОБА_6 заповів все належне йому майно на день його смерті своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.18, 19).

Розпорядженням сільського голови Головецької сільської ради №24 від 26.11.2010 відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» затверджено відповідальну особу щодо вчинення нотаріальних дій - секретаря сільської ради Михайлович Л.М. (а.с.247-248).

Згідно з пунктом 2.10. посадової інструкції секретаря Головецької сільської ради та виконавчого комітету, затверджених рішенням виконавчого комітету №3 від 26.11.2010, до обов'язків секретаря входить складення та засвідчення нотаріальних дій (а.с.249-252).

Згідно з реєстром для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування на 2015 рік, 26.05.2015 за №16 зареєстровано вчинення нотаріальної дії щодо ОСОБА_6, а саме: посвідчення заповіту (а.с.227-229).

Відповідно до відомостей №25/1324 за жовтень та листопад 2015 року, ОСОБА_6 виплачено пенсію (а.с.209, 210).

24.05.2016 ОСОБА_1 подав у Сколівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 (а.с.13).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Головецької сільської ради Сколівського району від 26.05.2016 №317, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., є: за заповітом - ОСОБА_2; за законом - ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_1 (а.с.12).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала суду показання, за змістом яких ОСОБА_6 лежав у лікарні. Його стан був середньо-важкий, поганий зір та слух. Руки у нього були тремтячі, переміщався та харчувався самостійно. На огляд психіатра ОСОБА_6 не скеровувала, бо в цьому не було необхідності. Людей та її він впізнавав, усвідомлював хто він і звідки, однак після сну не орієнтувався чи він в лікарні, чи вдома. В жовтні 2015 був ходячим. Їй відомо, що до лікарні ОСОБА_6 привезла донька. Син приходив до лікарні вже після смерті батька.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала суду показання, за змістом яких на весні ОСОБА_6 повідомив, що хоче скласти заповіт на доньку ОСОБА_2, оскільки вона його доглядає. Секретар запитала у неї чи піде вона за свідка при складанні заповіту, на що вона погодилася. Секретар склала заповіт та зачитала його в голос в їх присутності, після чого секретар, свідки, одним з яких була вона, його підписали. Вона особисто заповіт не читала, тільки слухала, як його зачитувала секретар. Психічних розладів у ОСОБА_6 не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала суду показання, за змістом яких секретар сільської ради по телефону повідомила її про те, що ОСОБА_6 хоче скласти заповіт на доньку ОСОБА_2. 26.05.2015 в будинку за місцем проживання ОСОБА_6 після спілкування з ним та з'ясування того, що він хоче скласти заповіт на доньку ОСОБА_2, бо та його доглядає, секретар зачитала заповіт. ОСОБА_6 пропонувалося підписати заповіт, однак він повідомив, що не може цього зробити, бо погано бачить і тремтять руки, тому заповіт підписав секретар і свідки, одним з яким була вона.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав суду показання, за змістом яких про існування заповіту йому стало відомо після смерті дідуся, коли матір оформляла спадщину. Пенсію дідусь отримував через листоношу. Інколи ходив сам, коли йому було краще після лікування. Дідусь писати не міг, бо в нього тремтіли руки і від цього не було ніякого почерку. Слух був добрий, носив окуляри. Вони проживали разом. Мати доглядала дідуся займалася його похороном.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку із незгодою позивача із складеним його батьком заповітом на користь відповідача через невідповідність заповіту вимогам до його форми, порядку посвідчення заповіту та відсутності волевиявлення спадкодавця.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Так, ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 та 4 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 і 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В наведеній нормі викладено вичерпний перелік підстав, які визначають недійсність заповіту. Так, за наявності підстав складення заповіту особою, яка не мала на це право або складення заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, такий заповіт є нікчемним. У разі встановлення, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, такий заповіт визнається недійсним.

Також, судом враховані норми статей 1233, 1234 ЦК України, які визначають поняття заповіту та право на нього.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб'єктивних прав та юридичних обов'язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз'яснення Пленум Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, згідно з якими при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд не погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі не обґрунтованими та не підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, були б достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що 26.05.2015 ОСОБА_6 зробив особисте розпорядження на випадок своєї смерті - склав заповіт на користь доньки ОСОБА_2 (відповідача в справі). Даний заповіт посвідчено секретарем Головецької сільської ради та підписано, на прохання спадкодавця, в його присутності іншою особою - ОСОБА_9

Аналізуючи аргументи сторони позивача щодо форми та змісту заповіту, суд зазначає, що заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт посвідчено повноважною особою - секретарем Головецької сільської ради, що відповідає вимогам ст. 1251 ЦК України, оскільки дана особа є посадовою особою органу місцевого самоврядування, на яку покладено обов'язок вчинення нотаріальних дій (в тому числі посвідчення заповіту), про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази (розпорядження сільського голови Головецької сільської ради №24 від 26.11.2010 і посадова інструкція секретаря Головецької сільської ради та виконавчого комітету (а.с.247-248, 249-252).

Щодо аргументів сторони позивача про відсутність особистого підпису заповідача ОСОБА_6 в заповіті, суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України, хоч і містить вимогу щодо обов'язковості особистого підписання заповіту заповідачем (частина 2 ст. 1247 ЦК України), однак передбачає підстави, за наявності яких це за нього може зробити інша особа (абзац другий частина 2 ст. 1247 ЦК України, частина 4 ст. 207 ЦК України). Такими підставами є: хвороба або фізична вада заповідача. У цьому випадку необхідно, щоб заповідач доручив іншій особі в його присутності підписати текст заповіту. При цьому, підпис такої особи повинен бути засвідчений посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

З досліджених показань представника третьої особи Михайлович Л.М., свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_2, які не викликають сумнівів у своїй належності та достовірності, так як є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та іншими дослідженими доказами, вбачається, що підпис у заповіті від імені заповідача ОСОБА_6 вчинено в його присутності та на його прохання - ОСОБА_9 у присутності свідка ОСОБА_2 у зв'язку з наявними в ОСОБА_6 фізичними вадами (тремтінням рук та поганим зором). Про наявність даних фізичних вад у ОСОБА_6 в судовому засіданні, крім вказаних осіб, ствердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, показання яких також не викликають сумнівів у своїй належності та достовірності з вищенаведених підстав.

Як випливає із змісту заповіту ОСОБА_6 від 26.05.2015, в ньому зазначено причини неможливості підписання його ОСОБА_6, а також підписи в заповіті, які вчинені особами за дорученням ОСОБА_6, засвідчені особою, яка мала право на вчинення такої нотаріальної дії (секретарем Головецької сільської ради Михайлович Л.М.).

Таким чином, суд доходить висновку, що оскаржуваний заповіт за своєю формою та змістом відповідає вимогам закону.

Щодо аргументів сторони позивача про завчасно підготовлений текст заповіту, суд зазначає, що сам факт технічного підготування тексту заповіту в сільській раді після бесіди секретаря сільської ради з заповідачем і з'ясування його дійсної волі щодо змісту заповіту - у тій послідовності дій, як їх виконувала секретар сільської ради, - не вказує на неправдивість відомостей щодо місця складення і посвідчення заповіту.

Беззаперечно у даному випадку вважається, що заповіт складений заповідачем за місцем його проживання, тобто за місцем, де заповідач здійснив вольове розпорядження на випадок його смерті, де заповіт було підписано двома особами за дорученням заповідача і в присутності його та секретаря сільської ради, і де секретар його посвідчила, - а не у іншому місці, без особистого виїзду заповідача до сільської ради. Заповіт посвідчений секретарем сільської ради також за місцем проживання заповідача.

Сам факт, що заповідач не був присутній у сільській раді під час технічного виготовлення тексту заповіту і його роздрукування, не є підставою для визнання заповіту недійсним; даний факт не є викривленням волі заповідача чи його фальсифікації, або актом тиску на нього, або порушенням таємниці заповіту, оскільки такі дії вчинені безпосередньо секретарем сільської ради (іншого не доведено) - тобто єдиною довіреною у даному питанні (складенні заповіту) посадовою особою.

Факт складання ОСОБА_6 за життя декількох заповітів, в окремих, з яких, крім відповідача, також зазначався спадкоємцем і позивач, не свідчить про те, що останній заповіт ОСОБА_6, в якому він розпорядився всім належним йому майном на користь відповідача, не відповідав його волі. Більше того, про наявність вільного волевиявлення ОСОБА_6 при складанні заповіту на користь відповідача та про відповідність такого особистого розпорядження його волі свідчать встановлені в судовому засіданні обставини про те, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_6, доглядала за ним та здійснила його похорони (показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_14.). Дані обставини не спростовані належними і допустимими доказами та позивачем.

Надаючи оцінку аргументам сторони позивача щодо можливості спадкодавцем власноручно поставити свій підпис у заповіті на час його складання, про що свідчать підписи батька у відомостях за жовтень і листопад 2015 року про отримання ним пенсії (а.с.209, 210), суд зауважує, що дані відомості є копіями документів, які належним чином не завірені, а також невідомий порядок їх одержання, що породжує обґрунтовані сумніви в їх допустимості як доказів. Крім цього, з аналізу змісту даних копій документів випливає, що навпроти прізвища ОСОБА_6 в цих документах наявний підпис особи про отримання пенсії, однак на підтвердження того, що дані підписи вчинені саме ОСОБА_6, суду не надано жодного належного та допустимого доказу. Більше того, суд зауважує, що дані підписи за своєю формою є явно різними, що викликає сумніви щодо вчинення їх однією і тією ж особою, а, відтак, з огляду на викладене, суд доходить переконання про необґрунтованість таких аргументів.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та вимоги ст. 1257 ЦК України, суд доходить переконливого висновку про те, що позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження складення заповіту особою, яка не мала на це права, чи складення заповіту з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, чи волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Обставини на які покликається позивач повністю спростовані під час розгляду справи по суті, тому позов задоволенню не підлягає.

З огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі статей 203, 215, 1234, 1247, 1251, 1257 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головецька сільська рада Сколівського району Львівської області про визнання заповіту недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв'язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 04 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський