Справа № 530/1876/18
Номер провадження 6/530/12/19

УХВАЛА

іменем України

24 квітня 2019 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника , -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду із поданням про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

У ОСОБА_3 районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області перебуває закінчене виконавче провадження за № ЄДРВП 35499038 відкрите 04.12.2012 року згідно виконавчого листа № 1607/2834 виданого 19.11.2012 року Зіньківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 26.05.2012 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2012 року і до досягнення повноліття.

Згідно Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Керуючись ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження», Порядком взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, Зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 р. за № 133/1585.

07.04.2014 року за вих. 4119 державним виконавцем державної виконавчої служби ОСОБА_3 районного управління юстиції ОСОБА_6 було подано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України, де станом на 01.04.2014 року заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 становила 16317,33 грн..

11 квітня 2014 року подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України ОСОБА_1 ОСОБА_3 районним судом було задоволено, була винесена Ухвала по справі 530/745/14-ц. 22.02.2018 року за вих. № 1421 було зроблено довідку - розрахунок по сплаті аліментів, де станом на 21.02.2018 року борг становив 53708,08 грн.. 15.05.2018 року була написана заява стягувачем ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа № 1607/2823 від 19.11.2012 року без подальшого його виконання. 15.03.2018 року за вих. № 2262 була направлена і винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 11.09.2013р. у справі № 6-48цс13.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 вказаного Закону передбачено - виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 450, 451, 452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, що було винесено Зіньківським районним судом 11.04.2014 року відносно ОСОБА_1 зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_7

ОСОБА_8Стрілець