РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соляник А.В.,

за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 12 01482 гривень, яка складається з 7 478,42 гривень завданих збитків, 3000,00 гривень завданої моральної шкоди, 800,00 гривень витрат, понесених на оплату послуг з проведення оцінки з завданої майнової шкоди спеціалістом-автотоварознавцем, та 736,40 гривень оплаченого судового збору.

В обґрунтування позову посилається на те, що 05.06.2018 року, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Запоріжжі по вул. Північне шосе біля буд. 5 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме при русі заднім ходом не переконавшись у безпечності маневру, допустив наїзд на належний йому автомобіль Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На виконання пункту 2.11 розділу 2 Правил дорожнього руху, відразу ж після дорожньо-транспортної пригоди, між позивачем та відповідачем спільно було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачу зазнав механічні пошкодження, чим було завдано ОСОБА_1 збитків на суму 7 478,42 гривень, що підтверджує висновком № 392 про оцінку автомобіля Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеним 20.08.2018 року спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_3 .

Крім майнової шкоди, позивачу також було завдано й моральної шкоди. Моральною шкодою позивач зазначає негативні наслідки, що настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До негативних наслідків позивач відносить нервовий стрес, який він переніс під час зіткнення автомобілів, оскільки окрім нього в автомобілі знаходилися ще й його малолітня дитина та дружина. Окрім того, відповідач у добровільному порядку відшкодувати шкоду відмовляється, що призвело до додаткових нервових переживань у зв`язку з необхідністю здійснення додаткових витрат та додаткового часу для захисту своїх інтересів в судовому порядку. Крім того, був потрібний час для звернення до спеціаліста авто товарознавця, для поїздок до суду тощо. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у розмірі 3 000,00 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи вимоги позивача вважав безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що між Страховою компанією було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Законодавством чітко передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином, позивачу необхідно було звернутись до страхової компанії з якою відповідач уклала договір (поліс) з заявою про відшкодування матеріальної шкоди в наслідок ДТП в строки та за умов передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У судовому засіданні він просив відмовити у задоволенні позову з урахуванням зазначеного.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так встановлено, що 05.06.2018 року, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Запоріжжі по вул. Північне шосе біля буд. 5 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме при русі заднім ходом не переконавшись у безпечності маневру, допустив наїзд на автомобіль позивача Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На виконання пункту 2.11 розділу 2 Правил дорожнього руху, відразу ж після дорожньо-транспортної пригоди, сторонами у справі спільно було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачу зазнав механічні пошкодження, чим було завдано ОСОБА_1 збитків на суму 7 478,42 гривень, що підтверджується висновком № 392 про оцінку автомобіля Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеним 20.08.2018 року спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_2 , знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку із заподіянням матеріальної шкоди майну ОСОБА_4 , та з урахуванням того, що ОСОБА_2 , застрахував свою цивільно-правову відповідальність в страховій компанії та у встановлений законом строк повідомив про подію, то вимоги 2, щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 230 гривень, задоволенню не підлягають, оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди не перевищує встановленого Полісом страхового ліміту за шкоду заподіяну майну. Отже звернення відбулося до неналежного відповідача (ст.ст. 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі № 785/18006/15-ц від 04.07.2018 року, а саме відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, з урахуванням діючого на момент скоєння ДТП страхового полісу, а також суми матеріальної шкоди, яка не перевищує ліміту страхового покриття, суд приходить до висновку, що позивачем заявлено вимоги до неналежного відповідача, у зв`язку з чим у задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 200, 211, 223, 263-265, 268, 272-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Соляник