КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/2752/18
Головуючий у першій інстанції - Кошель Б.І.
Номер провадження № 22-ц/824/6597/2019
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

06 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Яворського М.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду з підстав подачі нею заяви про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу 22 лютого 2019 року, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, визначеного ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подання належних доказів пропуску строку на оскарження судового рішення першої інстанції за період з 11 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, 15 квітня 2019 року надійшло клопотання від ОСОБА_3 про поновлення строку та визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними з тих підстав, що її представник за договором надання правничої допомоги №22 від 15 травня 2018 року ОСОБА_7 ознайомилась з матеріалами справи 25 січня 2019 року (а.с.198), проте, у цей же день, відповідно до додаткової угоди від 25 січня 2019 року до основного договору, за взаємною згодою сторін було розірвано вказаний договір, з підстав чого ОСОБА_7 не повідомила апелянту про отримання оскаржуваної ухвали (а.с.213).

Також посилається, що копію повного тексту судового рішення їй судом направлено не було, а дізналася про нього лише 14 лютого 2019 року від брата (сторони по справі).

Суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження враховуючи наступні підстави.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ЄСПЛ у справах «SALOV v. UKRAINE», п. 93, «SUTIAJNYIK» v. RUSSIA», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб'єктивні, а об'єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання правничої допомоги було розірвано після ознайомлення адвоката з матеріалами справи 25 січня 2019 року, а тому у відповідності до норм ч. 2 ст. 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов'язаний повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору та надати клієнту всю інформацію, якою володіє адвокат на момент розірвання договору.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що зазначені апелянтом підстави не є поважними для забезпечення процедури поновлення строку на оскарження, оскільки не підтверджуються належними доказами щодо пропуск строку за період з 11 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року.

Оскільки апелянтом, всупереч вимогам статей 77 - 81 ЦПК України, не зазначено обґрунтованих обставин пропуску процесуального строку, на підставі чого суд мав би поновити його, тому апеляційна скарга вважається такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський