Справа № 510/2169/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.05.19 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 будучи тричі належним чином сповіщена в порядку ч.4 ст. 129 ЦПК України, у призначені судові засідання не явилась, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позов, клопотання про розгляд справи без її участі від неї до суду не надходило.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про укладння шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 05.11.2011р. № 2396; копія звіту про незалежну оцінку житлового будинку від 07.11.2018р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2016р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя йому належав житловий будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Лиманської сільської ради Ренійського району від 05.11.2011р. № 2396.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, тому спадкоємство здійснюється за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина - позивач ОСОБА_1 та його донька - відповідач ОСОБА_2 У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Так, позивач на день смерті чоловіка проживала разом із ним, тобто прийняла спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідач також зареєстрована у спадковому будинку, але фактично проживає за іншою адресою, тому спадщину не прийняла. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці спадщину не прийняли.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, сторони по справі є спадкоємцями за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на день його смерті. Відповідач спадщину не прийняла, будучі належним чином сповіщеною вона у судове засідання не з`явилась, ніяких заяв до суду не направила.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із надвірним спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 73,60 кв.м., житловою площею 66,10 кв.м., підсобною площею 7,50 кв.м., літньої кухні літ. Б, погрібу літ. б, сараю літ. В,Г,Д, вбиральні літ. Е, огорожі № 1-4, спорудження - 5, що належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков