З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.05.2019 сел. Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі судового засідання Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу № 543/590/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання
ОСОБА_1 звернувся в Оржицький районний суд Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання.
Позов мотивує тим, що 03.02.2010 року між ним ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір згідно якого він отримав від відповідача кредитні кошти в сумі 5491, 03 грн. 28.07.2017 року державним виконавцем Оржицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Таран О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54401912. Про наявність такого документу він довідався в подальшому, фактично випадково, адже жодних листів (повідомлень) про вчинення даних дій від ДВС йому не надходило. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., вчинений останнім 10.05.2017 року та зареєстрований в реєстрі під номером 3269. Згідно вказаного виконавчого напису за ним, перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахується заборгованість на загальну суму 21 271, 74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5491, 03 грн., заборгованість за відсотками - 3035, 25 грн., заборгованість по пені - 9856, 33 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу - 1400, 00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 989, 13 грн.
Пізніше, 23.10.2017 року державний виконавець Оржицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області винесла постанову про арешт коштів боржника, а 21.12.2017 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином в ході виконавчого провадження було накладено арешт на належний йому на праві приватної власності магазин площею 51,3 м кв., що розташований по АДРЕСА_2 . Про такі дії з боку державного виконавця він дізнався з листа державного виконавця який отримав 24.12.2017 року.
Ознайомившись через власного представника з матеріалами виконавчого провадження ВП № 54401912, 24.04.2018 року на адресу приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А. ним 18.04.2018 було направлено офіційний лист (заяву) про надання інформації, зокрема копій документів на підставі яких було винесено виконавчий напис від 10.05.2017 року за реєстровим № 3269. У відповідь на його звернення 23.04.2018 року приватний нотаріус Завалієв А.А. відмовив у наданні копій будь-яких документів, мотивовану тим, що надання даної інформації можливе виключно на вимогу суду, прокуратури та інших державних установ та органів, що мають відповідні повноваження.
Не зважаючи на вказану відмову, при дослідженні самого виконавчого напису та документів, що були до нього додані, та містяться в матеріалах виконавчого провадження ВП № 54401912 було встановлено, що виконавчий напис від 10.05.2017 року № 3269 було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому він змушений звернутися до суду з метою захисту власних прав та законних інтересів як людини і громадянина.
При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Завалієв А.А. не отримував від АТ КБ « ПРИВАТБАНК « та від нього особисто первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності у нього грошового зобов`язання за кредитним договором, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Крім того нотаріусом не перевірено, чи пропущена позовна давність, спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Важливим моментом в процедурі винесення виконавчого напису, є повідомлення (вимога), як самим банком, так і нотаріусом боржника про необхідність погашення коштів, що б надало сторонам можливість врегулювання спірної ситуації в досудовому порядку. Однак таких дій ні АТ КБ « ПРИВАТБАНК «, а ні нотаріусом вчинено не було.
Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів » та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Отже, суд має встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.
Однак, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 вказаного Переліку.
В судове засідання представник позивача з`явився, надав пояснення згідно мотивів викладених у позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.
Суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та провести заочний розгляд справи.
В подальшому представник відповідача надав заяву де на позов повністю заперечив мотивуючи тим, що строк позовної давності банком не пропущено, підставою позову може бути лише спірність розміру заборгованості, безспірність заборгованості підтверджують надані банком документи.
Судом на підставі допустимих, належних, достовірних та достатніх доказів встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03.02.2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( на даний час правонаступник АТ КБ « Приватбанк « ) було укладено кредитний договір згідно якого ОСОБА_1 отримав від відповідача кредитні кошти в сумі 5491, 03 грн. 28.07.2017 року державним виконавцем Оржицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Таран О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54401912. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., вчинений останнім 10.05.2017 року та зареєстрований в реєстрі під номером 3269. Згідно вказаного виконавчого напису за ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахується заборгованість на загальну суму 21 271, 74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5491, 03 грн., заборгованість за відсотками - 3035, 25 грн., заборгованість по пені - 9856, 33 грн., заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу - 1400, 00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 989, 13 грн.
Державний виконавець Оржицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області 23.10.2017 року винесла постанову про арешт коштів боржника, а 21.12.2017 року постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, в ході виконавчого провадження було накладено арешт на належний ОСОБА_1 на праві приватної власності магазин площею 51,3 м кв., що розташований по АДРЕСА_2 . Про такі дії з боку державного виконавця Симоненко Юрій Григорович дізнався з листа державного виконавця який отримав 24.12.2017 року.
Дослідженням самого виконавчого напису та документів, що були до нього додані, та містяться в матеріалах виконавчого провадження ВП № 54401912 встановлено, що виконавчий напис від 10.05.2017 року № 3269 було вчинено з істотними порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.
Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів » та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Пунктом 286 Інструкції « Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України » передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п. 1.2. Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом п.3.2 Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.
Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Стаття ст. 89 Закону України «Про нотаріат», визначає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
У постанові ВСУ № 6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі «.
Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в редакції від 29.11.2001 року, для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів );
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості
боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
У свою чергу, з наданих нотаріусом документів, які слугували підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, вбачається, що нотаріусом порушена дана норма, оскільки відсутній оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості не містить строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Тобто, всупереч діючому законодавству, нотаріус не перевірив, чи стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, а надані нотаріусу документи, не могли слугувати підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності у нього грошового зобов`язання за кредитним договором, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.
Крім того, нотаріусом не перевірено, чи пропущена позовна давність, спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Важливим моментом в процедурі винесення виконавчого напису, є повідомлення (вимога), як самим банком, так і нотаріусом боржника про необхідність погашення коштів, що б надало сторонам можливість врегулювання спірної ситуації в досудовому порядку. Однак таких дій АТ КБ « ПРИВАТБАНК « та нотаріусом вчинено не було.
Також, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Згідно з ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також судом встановлено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано, що в судовому порядку визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме:
п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:
"Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:
"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14 - 16, 18 ЦК Уркаїни, ст. ст. 141, 263 - 265, 280 ЦПК України, суд, -
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 3269 від 10.05.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., щодо стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору б/н від 03.02.2010 року в сумі 21 271, 74 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається Полтавському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:
Повне рішення складене 10.05.2019 року.