Справа № 219/4120/19
Провадження № 2-н/219/476/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

03.05.2019 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Погрібна Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та дружини,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу в якій просила суд:

-стягнути з ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи стягнення з дня предявлення заяви і до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., починаючи стягнення з дня предявлення заяви.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ч. 1 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви, вона просить суд, видати судовий наказ про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, а також про стягнення аліментів на її (ОСОБА_1) утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, що не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Таким чином, із системного аналізу вказаних норм, суддя приходить до висновку, що законодавцем чітко визначено за якими вимогами може бути видано судовий наказ. Конструкція ст.161ЦПК України дає підстави дійти висновку, що розширеному тлумаченню цей перелік не підлягає. До передбачених у ст.161 ЦПК України вимог за якими може бути видано судовий наказ, не включені заявлені вимоги.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, що не дає можливості боржникові в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст.49 ЦПК України надати відзив, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, та заявлено вимоги, які не передбачені ч. 1 ст. 161 ЦПК України, що мають розглядатися в позовному провадженні, тому суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Розяснити ОСОБА_1, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160-161, 165-166, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та дружини.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду в позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н. М.Погрібна