Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання - Секереш О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов мотивує тим, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік і 6 місців, та на підставі ст 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_2 відповідних обов`язків.

Вказує, що в результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_2 , який працюючи адміністратором фірми «Експрес таксі», 04.11.2016 року близько 11 години 20 хвилин, знаходячись на парковці перед торговим центром «Новий», що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Бестужева, 9, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_3 , що виразилось у взятті на себе зобов`язання передати грошові кошти у сумі 23 711 гривень позивачу, яке він завідомо не мав наміру виконувати, отримав вказані грошові кошти, після чого пішов з парковки у невідомому напрямку, гроші не передав та перестав виходити на зв`язок, чим завдав позивачу матеріальної шкоди на суму 23 711,00 гривень.

Завдана вказаним кримінальним правопорушенням шкода відповідачем не відшкодована, та через втрату купівельної спроможності гривні внаслідок інфляційних процесів за період з листопада 2016 по час подачі позову, такожє просить стягнути суму грошових коштів з урахуванням індексу інфляції за вищевказаний період у розмірі 6426,00 гривень та 3% річних у розмірі 1423,00 гривень.

Одночасно, просить стягнути 10000 гривень моральної шкоди, яка завдана йому протиправними діями відповідача ОСОБА_2 , оскільки кошти, які були присвоєні останнім були необхідними для підтримання в робочому стані автомобілів фірми «Експрес Таксі» та оплату праці найманих працівників.

Отже, враховуючи вищевказані обставини позивач вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23711.00 грн., 6426,00 грн. інфляційних втрат, 1423,00 грн. 3% річних та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позивач не скористався правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника адвоката Бойка Б.Б., згідно якої він просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача та задоволити позов.

Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні та будь-яких пояснень не надав, про причини неявки суд не повідомив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заперечень та відзив на позов не подавав.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2017, який набув законної сили 17.12.2017 року, відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рахів Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, засуджено до покарання у вигляді 1 (один) рік і 6 (шість) місяців обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України наступних обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Судом також встановлено, що в результаті вчинення шахрайських дій ОСОБА_2 , який працюючи адміністратором фірми «Експрес таксі», 04.11.2016 року близько 11 години 20 хвилин, з метою особистого збагачення, шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_3 , протиправно заволодів грошовими коштами у сумі 23 711 гривень, тим самим завдав матеріальних збитків позивачу на вищевказану суму.

В судовому засіданні встановлено, що завдана вказаним кримінальним правопорушенням шкода не відшкодована відповідачем.

Цивільний кодекс України у статті 1212 зобов`язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Також, згідно частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Такими чином, у позивача виникло право на відшкодування йому завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Також, як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних за період з листопада 2016 року до листопада 2018 року, яких зазнав позивач у зв`язку із протиправним утриманням належних йому грошових коштів, такі втрати становлять 6426,00 грн. та 1423,00 грн. відповідно.

Отже, як зазначено, зокрема, у рішенні ВСУ від 28 березня 2012 року у справі 6-36736, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а тому суд вважає за необхідне застосувати норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо повернення незаконно отриманих коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час їх утримання, а також трьох процентів річних від суми.

Одночасно, виходячи з положень ст. 23 ЦК України позивач просить відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Позивач вказав, що неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, у перенесених ним хвилюваннях через неможливість підтримання в робочому стані автомобілів фірми «Експрес Таксі» та оплату праці найманих працівників, а тому вважає, що йому завдано моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Згідно з п. 9 Постанови ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За такого, суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин сторін загальної норми цивільного законодавства України щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, що найбільш відповідатиме вимогам розумності та справедливості, основним засадам соціальної та правової держави Україна, як закріплено в ст. 3 Конституції України - що саме права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд виходить із принципів виваженості, розумності та справедливості, враховує глибину понесених позивачем моральних страждань, враховує, що підтримання в робочому стані автомобілів фірми та оплата праці найманих працівників відноситься до матеріальної шкоди, а не моральної, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст.56, 81, 82, 258, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1212, 1213 ЦК України, ст. 128 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 23 711 (двадцять три тисячі сімсот одинадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 6426,00 (шість тисяч чотириста двадцять шість) гривень та 1423,00 (одну тисячу двадцять три) гривні трьох відсотків річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Т.Р. Деметрадзе