КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/17809/16-ц

провадження № 22-ц/824/3223/2019

02 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

за участю секретаря Дуки В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства "АТЕК" про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення в гуртожитку, треті особи: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Діловий Центр", за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року в складі судді Сенька М.Ф.,

встановив:

26.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Приватне акціонерне товариство "АТЕК" (далі - ПрАТ "АТЕК") видати їй спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_2

Посилалась на ті підстави, що перебувала у трудових відносинах з Київським заводом «Червоний екскаватор», на даний час ПрАТ «АТЕК», з 2007 року по 2015 рік. На підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства 22 жовтня 2008 року, у зв'язку з робою, її було надано для проживання кімнату АДРЕСА_2. Даний гуртожиток за рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих № 442 від 31.03.1972 року введений в експлуатацію і є відомчим. Вона була заселена до гуртожитку із дотриманням вимог чинного законодавства ще з батьками, в установленому порядку була зареєстрована, в 2008 році їй було надано окрему кімнату № 525, в якій вона проживає, відповідно відповідач визнав за нею право користування даним жилим приміщенням, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення так видано і не було, не зважаючи на її численні звернення. Відсутність спеціального ордеру порушує її житлові права і є перешкодою для використання нею права на приватизацію житлового приміщення в майбутньому.

26.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ПрАТ «Атек» видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_3

Посилався на ті підстави, що перебував у трудових відносинах з ЗАТ "АТЕК" з 15.08.2006 року по 04.04.2014 року. На підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства йому було надано для проживання кімнату АДРЕСА_3, що підтверджується актом здачі-приймання приміщення. Він був заселений до гуртожитку з дотриманням вимог чинного законодавства, у встановленому порядку зареєстрований та проживає в кімнаті № 924. Відсутність спеціального ордеру порушує його житлові права і є перешкодою для використання права на приватизацію житлового приміщення в майбутньому.

26.12.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_4. Зобов'язати ПрАТ"АТЕК" видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_4

Посилався на ті підстави, що перебував у трудових відносинах з Київським заводом «Червоний екскаватор» з 16.08.1990 року по 29.06.1998 року. На підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства йому було надано для проживання кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_5. В зв'язку з продажем будівлі гуртожитку по вулиці Чистяківській, 2 у м. Києві, протоколом № 1 спільного засідання профкому та адміністрації ЗАТ "АТЕК" від 15 липня 2014 року було вирішено надати йому кімнату в гуртожитку по вул. Чистяківській, 4 у м. Києві та видати ордер на проживання у вказаній кімнаті. Відсутність спеціального ордеру порушує його житлові права та є перешкодою для його реєстрації за місцем проживання, використання права на приватизацію цього житлового приміщення в майбутньому.

26.12.2016 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ПрАТ "АТЕК" видати їй спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_6

26.12.2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ПрАТ "АТЕК" видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_7

26.12.2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ПрАТ "АТЕК" видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_8, на сім'ю із двох осіб: ОСОБА_8 та його дружину ОСОБА_9

26.12.2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ПрАТ "АТЕК" видати їй спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_9

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року справи за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ПрАТ "АТЕК" про зобов'язання вчинити дії об'єднано в одне провадження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року в задоволенні вказаних позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що відсутність спеціального ордеру порушує її право на приватизацію житла в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд при вирішенні справи неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що він був заселений до гуртожитку з дотриманням вимог чинного законодавства, на даний час він зареєстрований та проживає в кімнаті №924. Відсутність спеціального ордера порушує його право на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане судове рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд при вирішенні справи неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що він був заселений до гуртожитку з дотриманням вимог чинного законодавства. Відсутність у нього спеціального ордера порушує його право на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку.

Рішення в частині відмови у задоволенні позовів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 оскаржено не було, а тому в цій частині воно не є предметом апеляційного розгляду.

Правом подачі відзиву на апеляційні скарги учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 подані ними апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних скарг не заперечували.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 з 08 лютого 1990 року зареєстрована в сімейному гуртожитку по АДРЕСА_10

З 01.04.2007 по 01.12.2007 ОСОБА_2 перебувала в трудових відносинах з ЗАТ "АТЕК".

Відповідно до наданої позивачем світлокопії протоколу №12 засідання профкому ЗАТ "АТЕК" від 22.10.2008, на спільному засіданні адміністрації та профкому постановлено надати ОСОБА_2 жилу площу в кімнаті АДРЕСА_2

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ЗАТ "АТЕК" з 15.08.2006 по 04.01.2014 року, звільнений за власним бажанням.

З 16.11.2012 р. ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_11.

Відповідно до акту здачі-приймання приміщення, ТОВ «Компанія Діловий Центр» передає, а ОСОБА_3 приймає приміщення кім. АДРЕСА_3. Приміщення знаходиться в задовільному стані та придатне до проживання. Претензій до стану приміщення немає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 16.08.1990 р. був прийнятий на роботу до Київського екскаваторного заводу, назву якого в подальшому було змінено на Акціонерне товариство по виробництву екскаваторів (АТЕК). Наказом від 29.06.1998 р. №43 ОСОБА_4 звільнений з роботи за п. 1 ст.40 КЗпП України. З 21.10.1993 р. ОСОБА_4 зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_12

Відповідно до світлокопії протоколу № 1 спільного засідання профкому та адміністрації ЗАТ "АТЕК" від 15.07.2014 р., вирішено надати ОСОБА_4 кімнату АДРЕСА_4 та видати ордер на проживання у вказаній кімнаті.

Звертаючись до суду з вказаними позовами, позивачі посилались на те, що відсутність спеціальних ордерів на жиле приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_11 позбавляє їх права на приватизацію жилих приміщень, в яких вони проживають.

Позивач ОСОБА_4, на обґрунтування вимог про визнання за ним права користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_4 зазначив, що гуртожиток по АДРЕСА_12, в якому він зареєстрований, був проданий.

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі проживають у гуртожитку по АДРЕСА_11 Вказаний гуртожиток є власністю відповідача та не переданий у власність територіальної громади, а тому посилання на Закон України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" є необґрунтованим. Сама по собі відсутність спеціального ордеру на вселення в гуртожиток не може бути підставою для відмови у приватизації житла.

Погоджуючись з рішенням суду в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить з таких підстав.

Згідно зі статтею 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 ЖК Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Отже, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи, організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в гуртожитку по АДРЕСА_11. Позовних вимог на захист права проживання вказаних осіб у кімнатах цього гуртожитку по справі не заявлено.

Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №38962315 від 12.04.2019, місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_12, з 21.10.1993 р. по теперішній час.

Відповідно до відповіді прокуратури Святошинського району м. Києва від 08.05.13, по факту неправомірних дій невстановлених осіб 22.03.13 в приміщенні за адресою: АДРЕСА_12 Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві зареєстроване кримінальне провадження, досудове розслідування по якому триває.

Відповідно до відповіді Святошинського РУГУ МВС УКраїни в м. Києві від 19.06.2013 , новим власником гуртожитку по АДРЕСА_12 є ТОВ "Хаксон". З приводу користування АДРЕСА_1 А. В. рекомендовано звернутися до адміністрації ТОВ "Хаксон" або до суду.

Позовна заява ОСОБА_4 не містить правових підстав для задоволення його позовних вимог в частині визнання за ним права на користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_4, за умов збереження права на користування приміщенням в іншому гуртожитку, в якому він зареєстрований по даний час.

Судом встановлено, що ПрАТ «АТЕК» є правонаступником Київського заводу «Червоний екскаватор» (Київського екскаваторного заводу).

На підставі рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.03.2016 року № 28716164, за ПрАТ «АТЕК» зареєстровано право приватної власності на гуртожиток по літері "А" , загальною площею 7233 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_11

Доводи позивачів про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», а тому останні мають право на захист своїх прав на приватизацію жилих приміщень в гуртожитку, не підтверджені належними доказами.

За змістом частин першої та четвертої статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» гуртожитки, включені до статутних капіталів, - гуртожитки, збудовані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти (у тому числі за кошти державних і колективних підприємств та організацій), що були включені до статутних капіталів (фондів) господарських товариств та інших організацій, створених у процесі приватизації (корпоратизації) колишніх державних (комунальних) підприємств (організацій), у тому числі ті, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення в даній справі, з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх незаконного виселення із займаних ними на визначених цим Законом правових підставах жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, що будувалися за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти, запроваджується мораторій на виселення з гуртожитків мешканців (крім виселення мешканців гуртожитків за рішенням суду) та відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад відповідно до цього Закону) гуртожитків, що перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності або увійшли до статутних фондів чи капіталів акціонерних чи колективних товариств (організацій), створених у процесі приватизації чи корпоратизації (у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), протягом строку реалізації Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2017-2021 роки.

Органам місцевого самоврядування під час дії зазначеного мораторію вжити заходів до видачі власниками гуртожитків ордерів усім мешканцям гуртожитків, яких на визначених цим Законом правових підставах було вселено в гуртожиток і які фактично проживають у гуртожитку більше п'яти років, які не отримали ордери (або у яких ордери було вилучено) з незалежних від них причин.

Згідно п.2-1 ч.18 цього Закону, органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону приймають рішення відповідно до глави 4 "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку.

За наявності доказів того, що ПрАТ "АТЕК" є власником вказаного гуртожитку, останній до комунальної власності територіальної громади міста Києва не переданий, пред'явлені позови є передчасними, а тому висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильними.

Доводи апеляційних скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт