Справа №: 398/1980/18
провадження №: 2/398/144/19
"18" квітня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
позивача ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього позивача ОСОБА_2, та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Олександрійської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно
ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_5, який був її чоловіком та батьком ОСОБА_2, а отже вони з сином є спадкоємцями першої черги. Померлий ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_5. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Позивачі прийняли спадщину та кожен з них отримав свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частки зазначеної квартири. В той же час, відповідач ОСОБА_2, який є сином померлого ОСОБА_5, хоч і був зареєстрований на момент смерті батька за адресою: АДРЕСА_2, проте з 1998 року за вказаною адресою не проживав та із заявою про прийняття спадщини не звертався. За таких обставин, позивачі вважають, що відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 у зв'язку з чим просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частки зазначеної квартири за кожним.
Відповідач та третя особа відповідно відзиву та пояснень щодо позову суду не надали.
10 липня 2018 року суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Голосеніною Т.В. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2018 року.
24 жовтня 2018 року на підставі розпорядження №589-р у зв'язку із закінченням повноважень судді Голосеніної Т.В. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, за результатами якого справа розподілена судді Авраменку О.В.
01 листопада 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.
21 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідач, належним чином повідомлений про час дату місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Третя особа свого представника в судове засідання не направила. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі та зазначила, що проти задоволення позову не заперечує.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 В шлюбі в них народився син - ОСОБА_2. Крім того, чоловік мав сина від першого шлюбу - ОСОБА_4 - відповідача у справі. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В ході оформлення спадщини дізналася, що в квартирі чоловіка зареєстрований його син від першого шлюбу - відповідач, який жодного дня не проживав у спірній квартирі. На даний час вони з сином оформили свої спадкові права та проживають в квартирі разом, вона сплачує всі комунальні послуги, проводить необхідний ремонт. Їй не відомі обставини реєстрації відповідача в даній квартирі. В 2017 році вона зверталася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, але в задоволенні її позову було відмовлено.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснив, що спадкоємцями за законом є позивач та її неповнолітній син, а також відповідач у справі - син чоловіка від першого шлюбу, який ніколи не проживав у зазначеній квартирі. Спадкоємець який постійно проживає зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину. Місцем проживання фізичної особи є місце проживання або перебування фізичної особи понад 6 місяців на рік. Відповідач фактично не проживав у спірній квартирі. Доказом проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є реєстрація місця проживання або довідка житлового органу. Наявність чи відсутність реєстрації не може бути само по собі підставою отримання права власності на житло, оскільки місце реєстрації і місце проживання не є тотожними термінами. Відповідач не проживав за адресою: АДРЕСА_6, з заявою про прийняття спадщини не звертався, отже вважається таким, що спадщину після смерті батька не прийняв, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 19). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з квартири АДРЕСА_1 (а. с. 18).
Відповідно до ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За приписами ч. ч. 1, .2 ст. 1220 ЦК України що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_1 є дружиною, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - синами померлого ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження відповідно (а. с. 14, 10, 15).
За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_7. Разом з ним на момент його смерті в цій квартирі були зареєстровані: дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою №112, виданою 29 листопада 2012 року ОСББ «Веселка» (а. с. 111 - зворотній бік). Цей факт також підтверджено поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні.
З матеріалів спадкової справи №575-2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 встановлено, що померлий заповіт не складав, з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, звернулась позивач ОСОБА_1, позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Відповідач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини не звертався (а. с. 109 - 171).
В подальшому, позивачі оформили свої спадкові права шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, в тому числі на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3, кожен (а. с. 20 - 23).
За приписами ст. ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Підтвердженням реєстрації місця проживання є довідка про реєстрацію місця проживання та/або паспорт громадянина України з відповідною відміткою про зареєстроване місце проживання.
Відповідно до п. п. 3.21., 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Системний аналіз вищезазначених норм права дає підстави зробити висновок, що факт реєстрації особи за однією адресою зі спадкодавцем на момент смерті останнього, свідчить про прийняття такою особою спадщини в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_7. Разом з ним на момент його смерті в цій квартирі також був зареєстрований і відповідач ОСОБА_2 Заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, відповідач до нотаріальної контори не надавав.
До аналогічно висновку дійшов і нотаріус, який видаючи свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам, зазначив, що спадкоємцями померлого ОСОБА_5 є три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом не оскаржувались.
Крім того, факт прийняття спадщини відповідачем встановлено заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2018 року, яке набрало законної сили (а. с. 29 - 31).
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За змістом ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 318 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки на момент його смерті був зареєстрований за однією адресою місця проживання разом зі спадкодавцем, відповідач заяви про відмову від спадщини не подавав, не оформлення відповідачем своїх спадкових прав не позбавляє його права на спадщину, а отже відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 26 квітня 2019 року.
Суддя О.В.Авраменко