Дата документу 07.05.2019 Справа № 333/1257/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/1257/18

Провадження №22-ц/807/48/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року, повний текст якого складено 08 червня 2018 року, в складі судді Стоматова Е.Г. в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.03.2010 року, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит у розмірі 8 800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.12.2015 року.

Спадкоємці Міщенка А.Г. мали право подати заяву про прийняття спадщини або заяву про відмову від неї у строк з 30.11.2015 року по 30.05.2016 року.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем 08.05.2017 року була направлена претензія кредитора до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори.

06.06.2017 року позивачем було отримано відповідь Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Зазначає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки.

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 року становить 6 820, 44 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з: 4 894, 65 грн. - тіло кредиту, 1 925, 79 грн. - проценти за користування кредитом.

Враховуючи викладене та посилаючись на ст.ст. 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 6 820, 44 грн. за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 року та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач, долученими до матеріалів справи копіями паспортів відповідача та померлого боржника/спадкодавця довів факт прийняття відповідачем спадщини. Крім того, ОСОБА_1 не заперечувала, що вона є спадкодавцем ОСОБА_2 та що на дату його смерті вона проживала з ним за однією адресою, тому зазначена обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України. Оскільки зобов`язання були успадковані на рівні з правами, суд не міг відмовити в задоволенні законних і обґрунтованих вимог. Встановити склад спадщини та його вартість позивач не мав можливості, в зв`язку з чим і були заявлені відповідні клопотання, в задоволенні яких суд безпідставно відмовив.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 10.07.2018 року справу передано у провадження судді Онищенка Е.А.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2018 року та від 13 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 11.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Від ОСОБА_1 надійшли до апеляційного суду пояснення на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу відхилити. Зазначає, що позивачем не доведено та необґрунтовано, що саме відповідач є спадкоємцем померлого позичальника; не доведено дійсне коло всіх спадкоємців після смерті позичальника; не доведено факт наявності будь-якого майна, яке може входити до складу спадщини. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Реєстрація відповідача та померлого не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із померлим і є особою, яка відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Зазначає, що позивачем не дотримані строки, передбачені ст. 1281 ЦК України.

ОСОБА_1 , представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України (а.с.216).

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.218).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що в порушення вимог процесуального законодавства позивач жодними доказами не довів: факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час відкриття спадщини; факт родинних відносин між відповідачем та спадкодавцем; наявність спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину й можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна, окрім того, банком не зазначено про наявність перешкод для виявлення такого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 09.03.2010 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1 000, 00 грн. на платіжну картку «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 15).

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.03.2010 станом на 28.11.2017 року, відповідно до якого загальна заборгованість за наданим кредитом становить 6 820, 44 грн. та складається з: 4 894, 65 грн. - тіло кредиту, 1 925, 79 грн. - проценти за користування кредитом (а.с. 13-14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 (а.с. 80), копією актового запису про смерть № 8276 від 01 грудня 2015 року (а.с. 93).

02.06.2016 року та 08.05.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Шостої Запорізької нотаріальної контори із претензією в порядку ст. 1281 ЦК України про включення вимог кредитора в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявну заборгованість (а.с.83, 96).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44069312 від 03.06.2016, Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою 03.06.2016 року заведено спадкову справу № 307/2016 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 91-зворот).

Листом від 11.05.2017 року № 984 Шоста Запорізька державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що на підставі заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заведена спадкова справа за № 307/2016 після померлого ОСОБА_2 (а.с. 57, 96-зворот).

28.10.2017 року позивач направив лист-претензію ОСОБА_1 оскільки вона є спадкоємцем за законом, що дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити заборгованість перед банком в повному обсязі за фактичний строк його користування. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 6 820, 44 грн. (а.с.58, 62-зворот).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_2 , позивач мав довести, що саме відповідач є спадкоємцем майна померлого.

Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Із матеріалів спадкової справи 307/2016 (завіреної Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою), заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 , вбачається, що ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини не звертався. Зазначена спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 78-96).

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилався на те, що ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За паспортними даними ОСОБА_2 , адреса його реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 50).

За паспортними даними ОСОБА_1 , адреса її реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Таку ж адресу зазначив ОСОБА_2 у заяві-анкеті про видачу кредиту від 09.03.2010 року (а.с. 15).

Однак, реєстрація ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою не спростовує висновок суду про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки встановлення факту відсутності за життя у померлого будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Лише посилання позивача на проживання відповідача разом зі спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не спростовує висновок суду.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що позивач не мав можливості встановити склад спадщини та її вартість, у зв`язку з чим були заявлені відповідні клопотання, в задоволенні яких суд першої інстанції безпідставно відмовив.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів задоволено клопотання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про витребування доказів, в якому позивач просив: витребувати від ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» інформаційну довідку про наявність зареєстрованого нерухомого майна на ім`я ОСОБА_2 ; витребувати від Запорізького обласного управління земельних ресурсів інформаційну довідку про те, чи є власником земельної ділянки ОСОБА_2 ; витребувати від Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області інформаційну довідку про зареєстровані транспортні засоби на ім`я ОСОБА_2

З листів вищезазначених органів, які надійшли на адресу апеляційного суду, не вбачається, що за життя ОСОБА_2 належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно (а.с. 202, 207, 210).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Позивачем не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості, позивачем не з`ясовано дійсне коло спадкоємців ОСОБА_2 Позивач не надав суду доказів прийняття ОСОБА_1 як єдиним спадкоємцем спадщини після смерті ОСОБА_2

Враховуючи викладене, позовні вимогиАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими іншими клопотаннями до суду апеляційної інстанції не звертався, до суду апеляційної інстанції не з`явився та доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апелянтом не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка