Дата документу 03.05.2019 Справа № 320/7501/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/7501/18Головуючий у 1-й інстанції Горбачова Ю.В.
Пр. № 22-ц/807/1477/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені зі сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-3), в якому просив стягнути з відповідача на його користь пеню зі сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2012 року, за період з 01.10.2015 року по 11.09.2018 року у сумі 71042,43 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але на менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.07.2012 року до досягнення нею повноліття, тобто до 27.12.2016 року. Виконавчий лист №815/10984/2012, виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 16.10.2012 року, перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Однак відповідачка регулярно не сплачує аліменти на утримання дитини, ухиляючись від виконання рішення суду, хоча є працездатною і не має інших утриманців крім доньки. Відповідачка, станом на 27.12.2016 року, з урахуванням сплачених нею у добровільному порядку сум - 5135,00 грн., має заборгованість зі сплати аліментів, визначену державним виконавцем, в сумі 19841,00 грн. Оскільки розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 19841,00 грн. за його розрахунками за період з 01 жовтня 2015 року по 11 вересня 2018 року, сума неустойки складає 71042,43 грн.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 20) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року (а.с. 28-30) позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню на суму заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.07.2012 року по 27.12.2016 року в розмірі 7433,58 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

За заявою відповідача ОСОБА_3 вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції останнім не переглядалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 32-33) просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 38).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 04 березня 2018 року (а.с. 42), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 46).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право …змінити рішення.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, звільняючи позов позивача частково у цій справі, керувався ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 196 СК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 в силу вимог ст. 196 СК України має право на стягнення з відповідача ОСОБА_3 пені (неустойки) за прострочення останньою сплати аліментів на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.10.2012 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Разом із тим, суд першої інстанції допустився помилки при визначенні періоду для нарахування пені - з 19.07.2012 року (початок стягнення аліментів за рішенням суду) по 27.12.2016 року (набуття дитиною повноліття) у цій справі та розміру останньої у сумі 7433,58 грн., не звернувши належної уваги на межі позовних вимог позивача у цій справі, вимоги ст. 196 ч. 1 СК України та врахувавши правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.07.2015 року су справі 6-94цс15, від якого відступив новий Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц).

Так, в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України суд першої інстанції мав враховувати при визначенні розміру пені (неустойки) відповідача за прострочення сплати аліментів у цій справі саме останній правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Встановлено, що розмір пені (неустойки) відповідача за прострочення сплати аліментів у сумі 71042,43 грн. у цій справі зроблений позивачем з урахуванням саме судової практики нового Верховного Суду та за період з 01.10.2015 року по 11.09.2018 року (дату звернення позивача до суду із вищезазначеним позовом), що є виключним правом позивача у цій справі та відповідає вимогам ст. 196 ч. 1 СК України, за змістом якої пеня нараховуюється за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, є правильними.

Проте, встановлено, що заборгованість відповідача по аліментам, на яку нараховується пеня у цій справі, складає 19841,00 грн. (а.с. 14).

А в силу вимог ст. 196 ч. 1 СК України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що правильно нарахована сума пені за прострочення сплати аліментів з відповідача на користь позивача у цій справі 71042,43 грн. є більшою, ніж 100 % заборгованості відповідача по аліментам у сумі 19841,00 грн., то стягненню у цій справі в силу вимог ст. 196 ч. 1 СК України підлягала за період з 01 жовтня 2015 року по 11 вересня 2018 року лише пеня у сумі 19841,00 грн.

Також суд першої інстанції також допустився помилки при визначенні розміру судового збору, що підлягав стягненню з відповідача на користь держави у цій справі.

Так, встановлено, що позивач в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору за подачу вищезазначеного позову до суду першої інстанції у сумі 704,80 грн.

В разі часткового задоволення позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягав судовий збір у сумі 196,84 грн., тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог позивача (розрахунок: судовий збір за подачу позову 704,80 грн. * сума задоволених вимог 19841,00 грн./ сума заявлених вимог 71042,43 грн.).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково; заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року у цій справі слід змінити, визначивши розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у цій справі 19841,00 грн. за період з 01.10.2015 року по 11.09.2018 року; розмір судового збору, пов'язаного із розглядом цієї справи судом першої інстанції, з ОСОБА_3 на користь держави у сумі 196,84 грн.

Крім того, у разі задоволення апеляційної скарги позивача у цій справі при вищевикладених обставинах лише частково, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути судовий збір, пов'язаний із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 295,26 грн. (розрахунок: 150% від 704,80 грн. = судовий збір за подачу апеляції 1057,20 грн., від сплати якого був звільнений позивач у цій справі в силу вимог закону * сума задоволених вимог 19841,00 грн./ сума заявлених вимог 71042,43 грн.).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 368, 371 - 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 січня 2019 року у цій справі змінити, визначивши розмір стягнутої з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) у цій справі пені 19841,00 грн. за період з 01.10.2015 року по 11.09.2018 року; розмір судового збору, пов'язаного із розглядом цієї справи судом першої інстанції, з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави у сумі 196,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір, пов'язаний із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 295,26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 03.05.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.