Дата документу 24.04.2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" квітня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Редько О.В.,
при секретарі Колесніковій Л.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення
Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзиву не надіслав. Тому суд визнає його неявку неповажною, та, зі згоди позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Основними видами діяльності Дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» ПАТ Мелітопольгаз є постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом
Згідно ст.ст.11, 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до п.17 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 09 грудня 1999 року № 2246, що діяли до 13 липня 2016 року, тобто на момент виникнення правовідносин, передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на перше число місяця, що настає за розрахунковим та зазначається споживачем у платіжних документах.
Однак, в порушення норм законодавства, абонент своєчасно не проводив сплату за споживання природного газу.
Після припинення газопостачання відповідачем жодних дій, спрямованих на погашення боргу зі спожитого природного газу не вчинено.
24 жовтня 2017 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було відмовлено у видачі судового наказу з підстав відсутності відомостей про місце проживання (перебування) боржника /а.с.9/.
Згідно п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку.
За положеннями п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу побутовий споживач зобов'язаний, серед іншого, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.
З урахуванням встановлених обставин та вищенаведених положень законодавства заборгованість у відповідача складає 6299 грн. 59 коп.
Крім того, відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК України) - сплату грошей за надані послуги.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Отже, боржник несе відповідальність за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2ст. 625 ЦК України.
Крім того, правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за надані послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 5424 грн. 96 коп., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 719 грн. 77 коп. згідно наданого позивачем розрахунку, який суд вважає вірним /а.с.4-6/.
Таким чином, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 6299 грн. 59 коп., інфляційні витрати в розмірі 5424 грн. 96 коп., 3% річних в розмірі 719 грн. 77 коп., а також з урахування ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 133,141, 258, 263-265, 279-284 ЦПК України, ст.525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, суд
Позов Дочірнього підприємства «Газ Мелітополя» Публічного акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Редько