Ухвала

10 травня 2019 року

м. Київ

справа № 619/1367/14-ц

провадження № 61-8402 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 рокутапостанову Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про визнання правочинів недійсними, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на Ѕ частину: квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,0540 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіля «Mercedes-Benz ML 320 cdi 4 matic», 2008 року випуску; автомобіля «Mercedes-Benz GL 320 cdi», 2007 року випуску; автомобіля «Mitsubishi L 200», 2008 року випуску.

В іншій частині позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вказане рішення переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанцій.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, та просила визнати недійсними оспорювані правочини посилаючись на те, що при ухваленні 10 червня 2015 року рішення, судом не вирішено ці вимоги.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 28 лютого2019 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У квітні 2019 року до Верховного Суду Тарасова Н. В . подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішенняслід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 20 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачає можливість оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за результатами апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає можливості оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за результатами перегляду в апеляційному порядку зазначених ухвал суду першої інстанції. Жодна інша норма ЦПК України чи іншого закону не вказує на можливість касаційного оскарження таких постанов.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2018 року тапостанову Харківського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про визнання правочинів недійсними, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь