КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/6159/18 Головуючий у суді І інстанції Захарчук С.С.
Провадження № 22-ц/824/6528/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 16 вересня 2000 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. На підставі рішення суду від 5 березня 2018 року шлюб було розірвано. Діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо надання матеріальної допомоги дітям в добровільному порядку, хоча є здоровою працездатною особою з мінливим високим заробітком,інших утриманців не має, тому має можливість забезпечувати дітям матеріальну підтримку у вигляді аліментів у твердій грошовій сумі в заявленому розмірі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 2 000 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 15 травня 2018 року. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, виходячи з того, що відповідач визнав заявлений до нього позов в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права,йухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання дітей до 1 000 грн на кожну дитину.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції стягнув з нього суму аліментів, яка є завищеною та не відповідає його доходам. При розгляді справи судом не враховано положення статтей 182, 192 СК України та усі обставини справи, які впливають на розмір стягуваних аліментів, зокрема, що він самостійно сплачує комунальні послуги за дітей і колишню дружину, які мешкають з ним у квартирі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишитибез змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. Проте даний відзив не може бути прийнятий до розгляду апеляційним судом в силу положень статтей 126, 360 ЦПК України, оскільки поданий з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження і в ньому не порушується питання про поновлення такого процесуального строку.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв'язку з тим, що позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, сукупний розмір яких за шість місяців не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 16 вересня 2000 року позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 5 березня 2018 року шлюб було розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишилися проживати разом з матір'ю та перебувають на її утриманні.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України тастатті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини 1 - 3 статті 181 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2 027,00 грн., з 1 липня - 2 118,00 грн., а з 1 грудня - 2 218,00 грн.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 1, 3 статті 13 ЦПК України).

Встановлено, що в суді першої інстанції ОСОБА_5 подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі по 2 000 грн на кожного визнав у повному обсязі.

Отже, встановивши ту обставину, що у сторін є неповнолітні діти, які проживають з позивачем та фактично знаходиться на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач заявлений позов визнав у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на нього аліментного зобов'язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн на кожну дитину, що відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх нормальному розвитку.

На спростування зроблених судом висновків відповідач не навів в апеляційній скарзі переконливих доводів, які підтвердженні будь-якими доказами, про неможливість сплачувати аліменти у визнаному ним розмірі, зокрема матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану йогоздоров'я або скрутного матеріального становища, наявності у нього інших утриманців або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру стягуваних аліментів, відтак він спроможний надати матеріальну допомогу дітям на належному рівні.

Посилання відповідача на положення статті 192 СК України не заслуговують на увагу, адже цією нормою установлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду саме за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Однак в межах даної справи таких вимог в суді першої інстанції не заявлялося, а в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина 6 статті 367 ЦПК України).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статтей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, арішення Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Д.О.Таргоній