Справа № 450/2382/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/580/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року ухваленого судом у складі судді Даниліва Є.О., у справі № 450/2382/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівцентробуд» про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року позивач ОСОБА_4. звернулась до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.01.2015 року сторони у справі уклали попередній договір купівлі-продажу квартири, в АДРЕСА_1, вартість якої становить 869190, що еквівалентно 54 667, 50 доларів США. Згідно умов договору позивач здійснила повну оплату вартості квартири. Відповідач зобов'язувався до 30.09.2015 року укласти основний договір-купівлі вищевказаної квартири. У п. 5 попереднього договору купівлі-продажу, вказано, що сторона, яка ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки завдані простроченням в укладенні основного договору або його не укладенням, включаючи упущену вигоду, а також сплатити штрафні санкції у розмірі 5 % від загальної вартості квартири за основним договором. Згідно умов договору відповідач зобов'язувалась сплатити штрафні санкції у розмірі 2733, 4 доларів США, що еквівалентно 70998, 97 грн. Відповідно до п. 4.1 Попереднього договору, між сторонами виникло зустрічне зобов'язання, за яким позивач зобов'язувалась внести в якості забезпечення кошти передбачені попереднім договором у чітко встановлені строки до 11.02.2015 року - задовго до строку встановленого для укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Невиконанням позивачем цього зобов'язання у строк передбачений попереднім договором у відповідно до п. 4.2 попереднього договору, надавало відповідачу право відмовитися від укладення основного договору або стягнути з позивача штраф. Пунктом 3 Попереднього договору гарантовано, що на момент укладення Основного договору до 30.09.2015 року у продавця буде право власності на квартиру. Однак в період до 30.09.2015 року відповідачем жодним чином не доведено про неможливість виконання у визначений строк умов попереднього договору. Відповідач безпідставно користувався коштами позивача в розмірі 54 667, 50 доларів США понад строк встановлений Попереднім договором, що є умисним і прямим порушенням її майнових прав. Позивач вважає, що не укладення основного договору купівлі-продажу квартири виникло з вини відповідача. На підставі наведеного з врахуванням уточнень до позову просить стягнути з ОСОБА_5 штрафні санкції у розмірі 43 459,50 грн. за прострочення в укладенні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, поточний рахунок НОМЕР_3, що знаходиться у Філії ПАТ «Державний експортно-імпортий банк України» в м. Львові, МФО:325718) на користь ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі 43 459,50 грн. за прострочення в укладенні Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду. Стверджує, що відповідач всупереч вимогам ст.538 ЦК України жодним чином не довела до відома позивача про неможливість виконання у визначений строк умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири та безпідставно користувалась коштами ОСОБА_4 в розмірі 54 667,50 доларів США понад строк встановлений Попереднім договором, що є умисним і прямим порушенням її майнових прав. Вважає, що несвоєчасне укладення основного договору купівлі - продажу квартири виникло саме з вини відповідачки. Враховуючим умови п.5 Попереднього договору, прострочення укладення Договору купівлі-продажу квартири є прямою підставою для стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 5% від вартості квартири, що складає 43 459,850 грн. Стверджує, що сам по собі факт укладення Основного договору купівлі-продажу лише визначив момент виконання зобов'язання за Попереднім договором, однак дана обставина не виключила права вимоги позивачки щодо сплати їй штрафу в порядку п.5 Попереднього договору купівлі-продажу квартири, яке виникло з 01.10.2015 року. Починаючи з даної дати у позивача існувало два права: право вимоги на квартиру та право вимоги на штраф. Вважає, що зазначення в основному договорі відомостей про відсутність у сторін взаємних вимог майнового і фінансового характеру не вказує про відмову ОСОБА_4 від вимог щодо сплати штрафу і не свідчить про врегулювання спору в цій частині. Адже Основний договір не містить факту визнання продавцем таких вимог та відмови від таких з боку позивачки. Звертає увагу, що встановлюючи в попередньому договорі штраф як спосіб забезпечення виконання зобов'язання, сторони не ставили сплату цього штрафу продавцем в залежність від будь-яких інших фактичних обставин, які б могли мати місце в майбутньому. Вважає, що відповідач умисно ухилилась від виконання умов попереднього договору, що призвело до порушення вимог щодо строку укладення Основного договору. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог .

Відповідно до вимог ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України на апеляційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.05.2018 року надано Відзив.

У Відзиві представник відповідача ОСОБА_5 зазначає, що оскільки затримка в укладенні Основного договору відбулася не з вини відповідача, а з причин, що не залежали від волі відповідача, безпідставне ухилення відповідача від укладення Основного договору відсутнє, відтак рішення суду, що оскаржується є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 12 ч.4 ЦПК прописано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 28.01.2015 року між ОСОБА_5 (Сторона-1) від імені якої діє ТзОВ «Львівцентробуд» в особі ріелтора Іванець Т.В. з однієї сторони та ОСОБА_4 (Сторона-2) уклали Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Голубенко Н.І., зареєстрований у реєстрі № 170.

Згідно п.1 Договору ОСОБА_5 зобов»язується передати у власність ОСОБА_4, яка зобов»язується прийняти квартиру АДРЕСА_1 у строк не пізніше 30 вересня 2015 року шляхом укладення договору купівлі-продажу (надалі Основний договір) за ціною та на умовах, встановлених цим Попереднім договором (далі Договір).

Згідно п.2 Договору продаж зазначеної квартири буде вчинено за ціною 869 190, 89 грн., що становить еквівалент у розмірі 54 667 доларів США 50 центів за офіційним курсом купівлі-продажу долара США, встановленим НБУ на день проведення оплати.

Розрахунок за вищезазначену квартиру повинен бути здійснений покупцем у повному обсязі до укладення Основного договору купівлі- продажу.

За приписами п.5 Договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення Основного договору, повинна відшкодувати другій Стороні збитки, завдані простроченням в укладенні Основного договору або його не укладенням, включаючи упущену вигоду, а також оплатити штрафні санкції у розмірі 5% від загальної вартості квартири за основним договором.

Дані штрафні санкції сплачуються також у тому випадку, якщо ОСОБА_4 своєчасно не здійснила повний розрахунок ( не оплатила купівельну ціну) за квартиру, визначену у пункті 2 даного договору. У випадку невиконання ОСОБА_4 зобов»язань за цим договором, ОСОБА_5 вправі відмовитися від укладення Основного договору в односторонньому порядку, повідомивши про це ОСОБА_4 рекомендованим листом (при цьому сума сплаченого грошового забезпечення буде повернута ОСОБА_4 протягом одного місяця, з моменту такої відмови зменшена на суму штрафної санкції, передбаченої пунктом 5 цього Договору). (а.с. 4-6).

Із матеріалів справи та пояснень учасників встановлено, що Договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений та нотаріально посвідчений 02 вересня 2016 року, зареєстрований у реєстрі № 2120, згідно якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.5 вказаного Договору, продаж зазначеної квартири провадиться на суму 869 190 грн., яку Покупець ОСОБА_4 заплатила, а Продавець ОСОБА_5 отримала повністю до підписання даного договору. Розрахунок був здійснений Сторонами в порядку, визначеному чинним законодавством України та у відповідності до умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Голубенко Н.І. 28 січня 2015 року за реєстровим номером №170. (а.с. 84-87).

Відповідно до ст. 635 ч.1 Цивільного кодексу України (далі ЦК) попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно з ч.2 ст. 635 ЦК сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посвідчивши Договір купівлі-продажу 02.09.2016 року, Попередній договір припинив свою дію. Підписання сторонами Договову купівлі-продажу від 02.09.2016 року свідчить про відсутність претензій один до одного.

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом в суд після підписання Договору купівлі-продажу в той час як будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і невідображені у його тексті, після підписання даного договору не матимуть правового значення.

Із висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.635 ЦК предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права.

Із пункту 5 Попереднього Договору вбачається, що Договір купівлі-продажу квартири повинен був бути укладений до 30 вересня 2015 року, однак був укладений із значним запізненням 02 вересня 2016 року.

Відповідно до ст. 11 ЦК між сторонами виникли зобов»язання, які випливають із умов договору купівлі-продажу.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.2 ст. 538 ЦК сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов»язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Однак, із матеріалів справи та пояснень представника відповідача не встановлено, що відповідач ОСОБА_5 повідомляла ОСОБА_4 про неможливість виконання у визначений строк умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири, не наведено поважності причин несвоєчасного укладення Договору купівлі-продажу квартири, що для позивача ОСОБА_4 було важливо саме у визначені Попереднім договором строки укласти Основний договір та отримати право власності.

Відповідач ОСОБА_5 знаючи про поважність причин не укладення у визначені строки Основного договору через несвоєчасну здачу житлового будинку в експлуатацію, не ініціювала перегляду умов Попереднього договору чи внесення до нього змін в частині строків виконання зобов»язання - укладення Основного договору.

Відтак, відповідач ОСОБА_5 понад встановлені строки користувалася коштами ОСОБА_4 в розмірі 54 667, 50 доларів США, що призвело до порушення її майнових прав.

Із зазначеного, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача ОСОБА_5 у недотриманні строків виконання умов Попереднього договору, у невжитті заходів щодо вирішення цього питання за взаємною згодою із позивачем ОСОБА_4 слід вважати ухиленням від виконання умов Попереднього договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Виходячи із умов п.5 Попереднього договору, прострочення укладення Договору купівлі-продажу квартири є підставою для відповідальності та стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5% від вартості квартири, що складає 43 459, 50 грн.

Посилання суду першої інстанції на порушення строків здачі будинку в експлуатацію третіми особами, суд зазначає, що відповідно до ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов»язання.

За статтею 530 ЦК якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач, знаючи, що до 30.09.2015 року не зможе виконати зобов»язання, визначені Попереднім договором, свідомо допустила його прострочення, не вживаючи жодних заходів у межах зобов»язань, які виникли за Попереднім договором.

Посилання суду, що у Договорі купівлі-продажу квартири від 02.09.2016 року зазначено про відсутність у Сторін взаємних вимог майнового і фінансового характеру не виключає права вимоги позивача щодо сплати їй штрафу визначеного п.5 Попереднього договору купівлі-продажу квартири, право на який виник з 01.10.2015 року. Саме із цієї дати у позивача виникло право вимоги на квартиру та право вимоги на штраф в сумі 43 459, 50 грн.

Пунктом 4.1 попереднього договору визначені обов»язки позивача ОСОБА_4, які така повинна виконати у визначений термін і остання їх виконала, внісши кошти вартості квартири у повній сумі.

При невиконанні позивачем ОСОБА_4 п.4.1 Попереднього договору, відповідач ОСОБА_5 вправі була скористатися п.4.2 Попереднього договору . Отже, між сторонами виникли взаємні права та обов»язки, які повинні були їх дисциплінувати для укладення Основного договору, чого із сторони відповідача не прослідковувалося.

Судом першої інстанції залишено поза увагою лист від імені ОСОБА_4, яким вона 18.07.2016 року зверталася до відповідача ОСОБА_5 щодо вирішення питання укладення Основного договору та сплати штрафу, чого не заперечив представник відповідача у своїх поясненнях 06.03.2018 року.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції,обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вище зазначеного, суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України,- суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ПІН НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, поточний рахунок НОМЕР_3, що знаходиться у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Львів МФО: 325818) на користь ОСОБА_4 (ПІН НОМЕР_2, проживає за адресою АДРЕСА_3 ) 43 459,50 грн. (Сорок три тисячі чотириста п»ятдесят дев»ять грн. 50 коп.) штрафних санкцій за прострочення в укладенні Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та 1 608,41 (одна тисяча шістсот вісім грн.. 41 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2019 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк