ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 619/873/19

Провадження № 22-ц/818/2469/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Коваленко І.П., Яцини В.Б.

секретаря Брулевича В.В.,

Учасники справи :

Скаржник (стягувач): ОСОБА_1

Заінтересована особа (заявник): Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Харківської області

Боржник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 поданої в особі його представника ОСОБА_3 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року, постановлену суддею Жорняк О.М.,-

в с т а н о в и в :

28 лютого 2019 року державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Харківської області Овчаренко Ю.В. звернулася до суду із подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа.

Подання вмотивоване тим, що у провадженні державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Харківської області Овчаренко Ю.В. знаходиться виконавче провадження №53240770 з виконання виконавчого напису №33 виданого 06 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 77800 грн. на користь ОСОБА_1 .

Під час примусового виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову від 16.01.2017 про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника ОСОБА_4 про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови було направлено сторонам виконавчого провадження, однак на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконане, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Державним виконавцем були здійснені заходи з виявлення майна боржника і встановлено, що ОСОБА_4 належить на праві власності ј частина житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 однак ОСОБА_4 рішення не виконує, кошти по рішенню суду не сплачує. Рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року в задоволенні подання державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Харківської області Овчаренко Ю.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання державного виконавця у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що державним виконавцем надано належні докази свідомого ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на неї зобов`язань, а тому наявні встановлені законом підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів невиконання ОСОБА_4 зобов`язань, які покладені на неї судовим рішенням, та є безумовною підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Повноваження суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України визначені статтею 441 ЦПК України, якої, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції врахував вище вказані положення закону, навів мотиви, які свідчать про відсутність вини у поведінці ОСОБА_4 як боржника у виконавчому провадженні, а тому дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів ухилення ОСОБА_4 від виконання виконавчого напису, таким чином судова колегія сприймає критично доводи апеляційної скарги оскільки вони не підтвердженні належними та допустимим доказами у розумінні ст.. 81 ЦПК України.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 травня 2018 року.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді І.П. Коваленко

В.Б. Яцина