ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/535/18

Головуючий у першій інстанції - Дикий В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/281/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Дикого В.М. від 21 серпня 2018 року, місце ухвалення м.Носівка у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (нині - Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'') звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.05.2014 року у розмірі 38 202 грн. 50 коп. (а.с.2-4, том 1, а.с.91, том 2). Вимоги заявленого позову публічне акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.05.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, при цьому підтвердив, що ознайомлений та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку. У позові публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає, що умови укладеного з ОСОБА_1 договору банком було виконано у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 38 202 грн. 50 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 2 294 грн. 56 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30 112 грн. 58 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 500 грн.; штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 795 грн. 36 коп. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 , а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 762 грн.

Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року частково задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором №б/н, укладеним 13.05.2014 року, станом на 28.02.2018 року в розмірі 35 907 грн. 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1 656 грн. 10 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення строків платежів у розмірі 2 295 грн. 36 коп.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 23.11.2018 (а.с.199-200, том1) залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 21.08.2018 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача заборгованості в розмірі 35 907 грн. 14 коп. та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача заборгованості в розмірі 35 907 грн. 14 коп. В іншій частині заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року ОСОБА_1 просить залишити без змін. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягнути на його користь з позивача судові витрати по даній справі, які складаються із судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн. та судового збору, сплаченого ним за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 352 грн. 40 коп. Доводи апеляційної скарги вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року у оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, при цьому суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з позивачем. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не надавав своєї згоди на приєднання до кредитного договору в цілому, у зв`язку з чим кредитний договір є неукладеним. ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що він не надавав своєї згоди у заяві - анкеті від 13.05.2014 року на оформлення на своє ім`я кредитної/платіжної карти певного класу та встановлення певного розміру кредитного ліміту, і таким чином, не надавав своєї згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який є договором приєднання. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки ОСОБА_1 не приєднався до запропонованого договору в цілому, то такий договір є неукладеним. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини укладення кредитного договору між сторонами даного спору. При цьому у доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про відсутність його згоди у анкеті-заяві від 13.05.2014 року на оформлення йому будь-якої карти. ОСОБА_1 зазначає, що він не отримував вказані карти від позивача та не здійснював їх використання. Доводи апеляційної скарги звертають увагу на ті обставини, що позивачем не надано суду Пам`ятки Клієнта, що є складовою кредитного договору, а надано лише витяги з Тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виникнення у відповідача зобов`язань у спірних правовідносинах. У доводах апеляційної скарги відповідач вважає недоведеною належними та допустимими доказами обставину щодо підписання ним заяви-анкети від 13.05.2014 року. При цьому ОСОБА_1 вказує, що на підставі копії заяви-анкети від 13.05.2014 року неможливо зробити висновок, що підпис у вказаній заяві-анкеті належить йому, оскільки такий підпис графічно не схожий на його підпис. Доводи апеляційної скарги стверджують, що оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу у відсутності ОСОБА_1 , належним чином не повідомленого про час і місце судового розгляду даної справи, то вказана обставина позбавила ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право просити суд витребувати у позивача оригінал вказаної заяви-анкети для підтвердження дійсності даного доказу. Доводи апеляційної скарги вказують, що висновок суду першої інстанції відносно того, що між сторонами даного спору було укладено кредитний договір, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, а саме, ч.1 статті 634, ч.1 статті 638, статтями 1054, 1055 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_1 були отримані кошти за кредитним договором. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що він не надавав своєї згоди на встановлення йому кредитного ліміту, при цьому він не заповнював у заяві-анкеті відповідне поле, і таким чином, не надавав своєї згоди на отримання кредитних коштів. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину надання відповідачу кредитних коштів. При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру отриманого відповідачем кредиту, то вказана обставина унеможливлює перевірку розміру нарахованих позивачем сум боргу, процентів та штрафних санкцій, і за даних обставин є необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо розміру нарахованих сум. Доводи апеляційної скарги стверджують, що розрахунок позивача стосовно заборгованості відповідача за кредитним договором не підтверджено відповідними бухгалтерськими документами. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини оформлення відповідачу кредитної картки, а також обставини отримання відповідачем кредитної картки.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції відносно того, що має місце прострочення відповідачем зобов`язань за кредитним договором. При цьому доводи апеляційної скарги вказують, що Пам`ятка Клієнта, в якій повинні бути передбачені строки виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, позивачем суду не надавалась, у зв`язку з чим визначити строки погашення кредиту є неможливим. За даних обставин ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги стверджує, що обставина щодо прострочення відповідачем його зобов`язань по сплаті кредитних коштів є недоведеною по справі.

Доводи апеляційної скарги вказують, що є незаконними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції відносно розміру нарахованих відповідачу процентів за користування кредитом. Доводи апеляційної скарги зазначають, що виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, з 29.08.2014 року у відповідача виникло прострочення кредиту, у зв`язку з чим відповідно до абз.2 п.2.1.1.12.4. Умов та правил надання банківських послуг з 29.08.2014 року розпочався перебіг 211-денного строку для повернення відповідачем кредиту в повному обсязі, який відповідно сплив 26.03.2015 року. За даних обставин доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач не мав підстав для нарахування процентів поза строком кредитування, тобто, після 26.03.2015 року. З посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки строк повернення кредитних коштів сплив 26.03.2015 року, то нарахування позивачем процентів поза строком кредитування є безпідставним. Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивач не вказує на положення кредитного договору, які б визначали розмір процентів річних, і за даних обставин по справі не доведено, що між сторонами даного спору існує домовленість про розмір даних річних. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 надає відповідний розрахунок процентів за кредитним договором і зазначає, що з розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, не є зрозумілим, яку саме методологію нарахування річних застосовано позивачем, на які саме зобов`язання відповідача такі проценти були нараховані, якими умовами кредитного договору передбачені підстави для нарахування даних процентів. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем було безпідставно в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, змінено процентну ставку за користування кредитом, що не узгоджується з положеннями статті 1056-1 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, з 29.08.2014 року у відповідача виникло прострочення кредиту, у зв`язку з чим відповідно до абз.2 п.2.1.1.12.4. Умов та правил надання банківських послуг з 29.08.2014 року розпочався перебіг 211- денного строку для повернення відповідачем кредиту в повному обсязі, який відповідно сплив 26.03.2015 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на статті 253, 258, 261, 266, 267 ЦК України заявляє про сплив з 27.03.2018 року позовної давності щодо всіх заявлених позовних вимог у даній справі. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що позовні вимоги про стягнення пені також заявлені із пропуском строку позовної давності, яка становить один рік. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, провадження №14-59цс18 і зазначає, що він не мав можливості заявити про сплив позовної давності у даній справі до ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, оскільки не був належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду даної справи. ОСОБА_1 вказує, що він у заяві про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року заявив про застосування позовної давності, проте, у задоволенні його заяви судом було відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє про застосування позовної давності до всіх вимог заявленого позову у даній справі.

Доводи апеляційної скарги вказують, що справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового розгляду даної справи. При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги стверджує, що він не отримував судових повісток про виклик у судове засідання, також не отримував жодних ухвал суду, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судову повістку про виклик відповідача у підготовче судове засідання на 20.06.2018 року на 10 год. 00 хв. не було вручено ні відповідачу, ні членам його сім`ї, які проживають разом з ним, чим було порушено вимоги порядку вручення судових повісток, а також у відповідача були наявні інші поважні причини неприбуття у судове засідання 20.06.2018 року на 10 год. 00 хв., про які відповідач не міг повідомити суд з поважних причин. Доводи апеляційної скарги вказують, що в матеріалах даної цивільної справи, крім рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №679 про судове засідання 20.06.2018 року, відсутні докази повідомлення відповідача про дати та час інших судових засідань у даній справі, а саме, про дати та час судових засідань, які були призначені на 21.05.2018 року, 30.07.2018 року, 21.08.2018 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що дана справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, як це передбачено п.3 ч.3 статті 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного заочного рішення при його перегляді позивачем до суду першої інстанції було надано відзив на заяву про перегляд заочного рішення, до якого позивачем було додано виписку по рахунку, фото клієнта з карткою, довідку про видачу кредитних карт, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. Доводи апеляційної скарги при цьому вказують, що вказані докази були надані суду першої інстанції позивачем після ухвалення оскаржуваного заочного рішення, і за даних обставин вони не можуть бути прийняті до уваги судом при розгляді даної справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що зазначені докази є неналежними та недопустимими, крім того, вказані докази не засвідчені у визначеному законом порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та про наявність підстав для задоволення вимог заявленого банком позову.

В судових засіданнях апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги поданої ним апеляційної скарги. Після оголошеної апеляційним судом перерви в судове засідання 06.05.2019 року ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.172, том 2), не з`явився. На адресу апеляційного суду 02.05.2019 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить суд розглянути дану справу за його відсутності та задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарги (а.с.173-202, том 2). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судових засіданнях апеляційного суду представник позивача Рожко С.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року у зв`язку з її необґрунтованістю. При цьому представник позивача Рожко С.М . пояснив, що висновок заочного рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором та судових витрат узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13.05.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному заочному рішенні від 21.08.2018 року, що шляхом підписання анкети - заяви від 13.05.2014 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6, том1). При цьому відповідач у вказаній анкеті - заяві погодився з тим, що його письмова анкета - заява від 13.05.2014 року разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті - заяві. У анкеті - заяві також зазначено, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погоджується з його умовами.

П.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що клієнт надає свою згоду відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені укладеним між сторонами даного спору кредитним договором, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 38 202 грн. 50 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 2 294 грн. 56 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30 112 грн. 58 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 500 грн.; штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 795 грн. 36 коп.

Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року частково задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором №б/н, укладеним 13.05.2014 року, станом на 28.02.2018 року в розмірі 35 907 грн. 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 1 656 грн. 10 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Відмовлено публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення строків платежів у розмірі 2 295 грн. 36 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення строків платежів у розмірі 2 295 грн. 36 коп., суд першої інстанції прийняв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15 щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Доводи апеляційної скарги вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року в частині задоволення вимог заявленого позову є необґрунтованим, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, при цьому суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Як вбачається з п.1.7. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку ''ПриватБанк'' (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням Єдиного акціонера) від 17.01.2019 року №25, згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку №519 від 21.05.2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк''. Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк''.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з позивачем. При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що він не надавав своєї згоди на приєднання до кредитного договору в цілому, у зв`язку з чим кредитний договір є неукладеним. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини щодо укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем. У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає недоведеною належними та допустимими доказами обставину щодо підписання ним заяви-анкети від 13.05.2014 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованим висновок заочного рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року відносно того, що відповідач отримав кошти за кредитним договором. При цьому доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач не надавав своєї згоди на встановлення йому кредитного ліміту, і позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину надання відповідачу кредитних коштів та видачу йому кредитної карти. Доводи апеляційної скарги зазначають, що є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції відносно того, що має місце прострочення відповідачем зобов`язань за кредитним договором. При цьому доводи апеляційної скарги вказують, що Пам`ятка Клієнта, в якій повинні бути передбачені строки виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, позивачем суду не надавалась, у зв`язку з чим визначити строки погашення кредиту є неможливим. За даних обставин ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги стверджує, що обставина щодо прострочення відповідачем його зобов`язань по сплаті кредитних коштів є недоведеною по справі.

На думку апеляційного суду, вищезазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для відмови у задоволенні вимог заявленого позову у повному обсязі, оскільки вказані доводи апеляційної скарги спростовуються фактичними обставинами справи та її матеріалами. Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи (а.с.6, том1), 13.05.2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача із анкетою-заявою, відповідно до якої зазначив наступне: ''Я згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту www.pb.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. Умови кредитування, інформація про сукупну вартість кредиту мені роз`яснені і зрозумілі, пам`ятка про умови кредитування мною отримана".

Виходячи із приписів статті 634; ч.1 статті 1066, ч.1, ч.2 статті 1069 ЦК України та приймаючи до уваги підписання вказаної анкети - заяви сторонами даного спору, необхідно зробити висновок, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунка (статті 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, при укладенні договору про надання банківських послуг у заяві про приєднання до запропонованих банком умов не є обов`язковим зазначення розміру кредитного ліміту, оскільки даний розмір визначається банком і може бути встановлений протягом дії такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.168, том1), 13.05.2014 року відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 01.2018 року.

П.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що клієнт надає свою згоду відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 (картрахунок 926090 від 13.05.2014 року) містить в собі відповідні дані про старт карткового рахунку та зміну кредитного ліміту (а.с.170, том 1).

Виходячи із приписів статті 634 ЦК України, які регламентують договір приєднання, необхідно зазначити, що у разі, коли умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, вказана особа вправі поставити питання про його зміну або розірвання. Разом з тим, матеріали даної цивільної справи не містять в собі відповідних доказів відносно того, що відповідач ОСОБА_1 звертався до відповідача із пропозиціями щодо внесення змін до умов укладеного кредитного договору.

Матеріалами справи (а.с.6, том 1) підтверджено, що відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ ''КБ ''ПриватБанк'', в якій висловив своє бажання на отримання кредитних коштів та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Редакція Умов та Правил надання банківських послуг, яка діяла на час укладення договору з відповідачем, була затверджена наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

За даних обставин, відсутність підпису відповідача на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Відповідно до п.14.8. статті 14 Закону України ''Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманої кредитної картки підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 (а.с.168-170, том 2).

Як вбачається із позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.05.2014 року, укладеним між сторонами даного спору (а.с.2-4,5,том1), відповідач ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 38 202 грн. 50 коп., яка складається із наступного: заборгованість за кредитом - 2 294 грн. 56 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 30 112 грн. 58 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 500 грн.; штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, а саме, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 795 грн. 36 коп.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач не був ознайомлений належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та не погоджував таку зміну. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні у повному обсязі вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи із наступного.

Згідно п.2.1.1.12.6. Умов та Правил надання банківських послуг Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому ''Тарифами Банку", які викладені на відповідному банківському сайті, із розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до ч.1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. По справі встановлено, що на час отримання відповідачем кредитної картки діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00 % на рік. В подальшому відсоткова ставка була збільшена відповідно до наказів банку. А саме, 01.09.2014 року відповідно до наказу банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року відсоткову ставку було підвищено до 34,80%, 01.04.2015 року відсоткову ставку було підвищено до 43,20% згідно наказу банку №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Положення Умов та Правил надання банківських послуг, а саме, приписи пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг передбачають можливість зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в пункті 1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно пункту 1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів Банку належить його звернення до банку для розірвання договору та погашення перед банком заборгованості, у тому числі, і заборгованості, яка утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю та його довіреним особам.

По справі встановлено, що про зміни в Тарифах банк повідомляв відповідача у спосіб, передбачений умовами укладеного між сторонами даного спору договору, а саме, у виписці про рух грошових коштів по картковому рахунку та шляхом надсилання СМС-повідомлень на мобільний телефон відповідача. При цьому заяв про дострокове розірвання укладеного договору відповідач не подавав.

Доводи апеляційної скарги вказують, що справа була розглянута судом першої інстанції за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового розгляду даної справи. При цьому ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги стверджує, що він не отримував судових повісток про виклик у судове засідання, також не отримував жодних ухвал суду, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, провадження №14-59цс18 і зазначає, що він не мав можливості заявити про сплив позовної давності у даній справі до ухвалення судом першої інстанції заочного рішення, оскільки не був належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду даної справи. ОСОБА_1 вказує, що він у заяві про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року заявив про застосування позовної давності, проте, у задоволенні його заяви судом було відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє про застосування позовної давності до всіх вимог заявленого позову у даній справі.

Апеляційний суд приймає до уваги вищезазначені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , приписи п.3 ч.3 статті 376 ЦПК України, при цьому згідно ч.4 статті 263 ЦПК України враховує висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц, провадження №14-11цс18 стосовно правового пуризму, і за даних обставин приходить до висновку, що заочне рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року підлягає зміні.

Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц, провадження №14-59цс18, апеляційний суд приймає до уваги заяву ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про застосування позовної давності.

По справі встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.168, том1), що 13.05.2014 року відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 01.2018 року.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що строком виконання зобов`язань відповідача щодо повного повернення кредиту був строк до 26.03.2015 року, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки 13.05.2014 року відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 01.2018 року, тобто, з терміном дії до 31.01.2018 року.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач безпідставно проводив нарахування відповідачу процентів за кредитним договором після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. А саме, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.2-4,том 1,а.с.91,том 2) з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 08.04.2018 року. 13.05.2014 року (а.с.168, том1) відповідачу ОСОБА_1 була видана кредитна картка НОМЕР_1 з терміном дії до останнього дня місяця 01.2018 року, тобто, до 31.01.2018 року включно.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за договором №б/н від 13.05.2014 року, укладеним між сторонами даного спору (а.с.5, том1), наданий суду позивачем, з врахуванням вищезазначених обставин, приймаючи до уваги заяву ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про застосування позовної давності, апеляційний суд приходить до висновку, що станом на 31.01.2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційний банк ''ПриватБанк'' за кредитним договором № б/н від 13.05.2014 року за період з 01.05.2015 року по 31.01.2018 року становить 31 985 (тридцять одну тисячу дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 70 коп., з яких: 2 294 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 29 691 грн. 14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31.01.2018 року (останній день дії виданої позивачу кредитної картки) за період з 01.05.2015 року (08.04.2018 року (дата звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом (а.с.2-4, том 1, а.с.91, том 2) - 3 роки) по 31.01.2018 року наступний: 30 034 грн. 38 коп. (розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 31.01.2018 року) - 343 грн. 24 коп. (розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 30.04.2015 року) = 29 691 грн. 14 коп.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.05.2014 року станом на 31.01.2018 року підлягає 31 985 (тридцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 70 коп., з яких: 2 294 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 29 691 грн. 14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_1 про стягнення 3 500 грн. заборгованості за пенею та комісією, з врахуванням заяви ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про застосування позовної давності, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, у наданому позивачем розрахунку не визначено, яка саме складова становить вказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2018 року відмовлено публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення строків платежів у розмірі 2 295 грн. 36 коп. Відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України апеляційний суд не перевіряє заочне рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року у вказаній частині, оскільки у даній частині заочне рішення суду не оскаржується.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' 1 462 (одну тисячу чотириста шістдесят дві) грн. 46 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.1, том1) понесених судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції. Розрахунок наступний: 1 762 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) х 83% (задоволено апеляційним судом вимоги заявленого позову) = 1 462 грн. 46 коп.

Апеляційний суд вважає за необхідне на підставі статті 141 ЦПК України стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.58, том1, а.с.141, том 2) понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій 509 (п`ятсот дев`ять) грн. 21 коп. Розрахунок наступний: 352 грн. 40 коп. (сума сплаченого відповідачем судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 21.08.2018 року) х 17% (задоволено апеляційним судом вимоги апеляційної скарги) = 59 грн. 90 коп.; 2 643 грн. (сума сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги) х 17% (задоволено апеляційним судом вимоги апеляційної скарги) = 449 грн. 31 коп. А всього: 59 грн. 90 коп. + 449 грн.31 коп. = 509 грн.21 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року змінити, виклавши другий, третій, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

''Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.05.2014 року 31 985 (тридцять одну тисячу дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 70 коп., з яких: 2 294 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 29 691 грн. 14 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) 1 462 (одну тисячу чотириста шістдесят дві) грн. 46 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції. ''

В іншій частині заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій 509 (п`ятсот дев`ять) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 10.05.2019 року.

Головуючий: Судді: