ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/903/19 Справа № 204/4515/17 Головуючий у першій інстанції: Дубіжанська Т.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири по АДРЕСА_1 У 2016 році власником квартири НОМЕР_1 було встановлено зовнішній блок кондиціонеру DAX ASW-H09A4/SPR1 на боковій стінці балкону квартири за НОМЕР_1, яка знаходиться поряд з її вікном. Зовнішній блок кондиціонеру встановлено навпроти та на рівні її вікна, яке виходить з спальної кімнати. Вона зверталась до суду з позовом про зобов'язання демонтувати кондиціонер, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року вирішено її позов задовольнити частково, та кондиціонер демонтовано зі стіни, що належить позивачці. Відповідачем було знято зовнішній блок кондиціонеру та з метою помсти, порушуючи вимоги законодавства, встановлено на бокову стінку балкону. Фактично відповідачем було встановлено зовнішній блок кондиціонеру на тому самому місці де він і знаходився. Його було встановлено на відстані від її вікна на 45 см і 12 см на відстані від несучої стіни будинку. І тепер зовнішній блок кондиціонеру направлений в сторону її вікна. Вона - людина поважного віку, має соціальний статус «дитина війни». На даний час вона тяжко хворіє, в 2015 році перенесла загострення хвороби, потрапила на стаціонарне лікування. Хворіє на «Ішимічну хворобу серця», до даного часу значних покращень не має, бо чималу долю хвилювань та розвитку хвороби додає неправомірна поведінка сусіда щодо встановлення кондиціонера, який дедалі погіршує її здоров'я та стає приводом хвилювань. Неодноразово вона зверталась до відповідача з вимогами переставити зовнішній блок кондиціонеру в інше місце, на що постійно отримує відмову. Також, вона зверталась до виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпрі ради, в ДСУ з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. За її зверненням призначались вимірювання рівня шуму вібрації від кондиціонера та відповідач ухилився від проведення вимірювань. Крім того, у відповідача немає належної документації на встановлення даного кондиціонера, тому неможливо встановити чи технічно вірно встановлений кондиціонер та чи встановлений сертифікованою організацією, яка надає гарантію, та є відповідальною за технічно вірне встановлення. Тому позивач просила визнати дії ОСОБА_4 щодо встановлення зовнішнього блоку кондиціонеру DAX ASW-H09A4/SPR1 неправомірними та зобов'язати власника квартири НОМЕР_1 ОСОБА_4 демонтувати належний йому зовнішній блок кондиціонера зі стінки його балкону, у строк два тижні з дня вступу рішення в законну силу, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що кооперативна квартира АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційним посвідченням Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації виданим на підставі довідки кооперативу від 03 лютого 1992 року про виплату квартири та записано р реєстрову книгу №V за реєстровим №78 29 квітня 1992 року та технічного паспорту складеного 08 травня 1992 року (а.с. 74-78).

Відповідно до свідоцтва про право власності серія та номер 27001800/САЕ №843541, виданого 18 вересня 2014 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції АДРЕСА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4, що також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27002004 від 18 вересня 2014 року (а.с. 74-78).

Згідно довідки житло житлово-будівельного кооперативу "Кристал" №134 від 03.04.17 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 (а.с. 13).

У листопаді 2014 року відповідачем було придбано кондиціонер марки DAX ASW-H09A4/SPR1 та організацією ПП «Калініч», що має всі необхідні дозволи на виконання відповідних робіт по установці даного обладнання, було встановлено даний кондиціонер на стіні, що поєднує квартири АДРЕСА_1 На встановлення зазначеного кондиціонеру на частину своєї стіни ОСОБА_3 не давала (а.с. 74-78).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року (№6-34799св15), у цивільній справі №204/2307/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_4 провести демонтаж кондиціонера, розташованого на стіні квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_3 (а.с. 74-78, 79-81).

В подальшому відповідач здійснив демонтаж кондиціонера, розташованого на стіні квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3, та встановив його на стінці балкону належної йому квартири 108, що підтверджується фото таблицями та не заперечується відповідачем (а.с.14, 15, 39).

Листами виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради, на прохання провести дослідження шуму та вібрації від кондиціонеру, обладнаного мешканцями квартири АДРЕСА_5, повідомлено,що при комісійному обстеженні заміри шуму та вібрації від кондиціонеру не були проведені, тому що кондиціонер не працював у режимі «охолодження», на прохання відчинити двері та на телефонні дзвінки власник квартири 108 не відповідав (а.с. 8, 9).

Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За змістом п.п. 1, 3 ч. 1, ст. 4 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище; відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства.

Статтею 24 вказаного вище закону, визначено, зокрема, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти жилих будинків і прибудинкових територіях.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об'єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Згідно п. 4 таблиці 1 "Санітарних норм допустимого шуму в приміщенням житлових і громадських будівель на території житлової забудови", затверджених наказом Головного державного санітарного лікаря СРСР від 3 серпня 1984 року N3077-84 (з відповідними змінами), які втратили чинність 01.01.2017 року, допустимий рівень шуму на території житлових кімнат квартир, житлових приміщень будинків відпочинку, пансіонатів, будинків- інтернатів для старих і інвалідів, спальних приміщень в дитячих дошкільних установах і школах- інтернатах, становить з 07:00 год. до 23:00 год. 44 дБ, а з 23:00 год. до 07:00 год. 45 дБ.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що відповідач встановив кондиціонер марки DAX ASW-H09A4/SPR1, закріпивши його на стіні свого балкону; враховуючи також непредставлення позивачем доказів перевищення допустимого рівня шуму від роботи зазначеного кондиціонера, який належить ОСОБА_4, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача демонтувати належний йому зовнішній блок кондиціонера з стінки його балкону, у строк два тижні з дня вступу рішення в законну силу.

Колегія звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу, який свідчить про недопустимий рівень шуму кондиціонеру під час його роботи, що належить відповідачу; клопотань про витребування відповідних доказів, або призначення відповідної експертизи - суду не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що судом не встановлено винних дій відповідача, які призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, позовні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. необхідно залишити також без задоволення.

Також було встановлено, що позивач у справі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 22.10.2018 року, про що складено відповідний актовий запис за №2066.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Виходячи з викладеного, встановивши, що позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року після ухвалення судом першої інстанції рішення; враховуючи що предмет спору, а саме право фізичної особи на безпечні для здоров'я і життя побут, відпочинок та навколишнє природне середовище; відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення громадянами санітарного законодавства, нерозривно пов'язане з особою померлої, спірні правовідносини не допускають правонаступництва; встановивши законність оскаржуваного судового рішення, - колегія дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року без змін.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді