Справа № 350/1194/16-ц
Провадження № 22-з/4808/35/19
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Небилівської сільської ради Рожнятівського району про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Небилівської сільської ради Рожнятівського району, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 13 грудня 2018 року та додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 21 грудня 2018 року задоволено.

Рішення Рожнятівського районного суду від 13 грудня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_2 право власності 1/2 частини житлового будинку площею 53,9 метра квадратного, гаража площею 31,3 метра квадратного; гаража площею 27,4 метра квадратного; комори площею 16,7 метра квадратного; гаража площею 29,1 метра квадратного, що знаходиться по АДРЕСА_3 скасовано та відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні цієї частини позову.

Рішення Рожнятівського районного суду від 13 грудня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку що у технічному паспорті значиться під літерою Б, площею 53.9 метра квадратного, стайні під літерою Е, стодоли під літерою Є, сараю під літерою Ж, 1920 року побудови, які знаходяться у АДРЕСА_3 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Визнано за ОСОБА_1 в цілому право власності на житловий будинок, що у технічному паспорті значиться під літерою Б, площею 53.9 метра квадратного, стайні під літерою Е, стодоли під літерою Є, сараю під літерою Ж, 1920 року побудови, які знаходяться у АДРЕСА_3 .

В решті оскаржуване рішення залишено без змін.

Додаткове рішення Рожнятівського районного суду від 21 грудня 2018 року в частині розподілу судових витрат щодо ОСОБА_1 скасовано.

Стягнуто з Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2121 грн з яких: 551 грн за подання позовної заяви; 909 грн за подання апеляційної скарги; 661 грн за подання касаційної скарги та 1500 грн понесених витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 5993 грн, з яких: 3985 грн за подання апеляційної скарги; 2008 грн за подання касаційної скарги.

В решті додаткове рішення залишено без змін.

25 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що вимога, щодо якої сторони подавали докази і давали пояснення не була вирішена, а саме, серед іншого просили визнати за ОСОБА_1 право власності на сарай (літера З), площею 10,5 м.кв. Також в резолютивній частині постанови апеляційного суду залишилося не скасоване рішення Рожнятівського районного суду в частині визнання за ОСОБА_2 ? частини стайні, площею 20,5 м.кв., ? частини стодоли, площею 17.,8 м.кв., ? частини сараю, площею 3,9 м.кв.

Вивчивши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення, а перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпними.

При вирішенні даного спору, апеляційним судом під час ухвалення постанови від 28 березня 2019 року вірно вирішено питання щодо позовних вимог про визнання права власності на майно.

Щодо вимоги про визнання права власності на сарай (літера З), площею 10,5 м.кв., то в матеріалах справи відсутні докази щодо правомірності побудови даного майна та відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно.

Отже, судом не встановлено підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на сарай (літера З), площею 10,5 м.кв., тому судом відмовлено у визнанні права власності на вказане майно.

Відповідно до частини другої статті 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст.ст. 270, 374, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський