Справа № 127/9127/19
Провадження № 2/127/1288/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власниками квартири АДРЕСА_1. Позивач вказує, що відповідач є її сином, який з 2006 року виїхав на постійне проживання в Ізраїль, де проживає і на сьогоднішній день, однак залишився бути зареєстрованими за цією адресою. Позивач зазначає, що бажає розпорядитися своєю власністю, однак реєстрація відповідача ускладнює їй реалізувати свої права. Враховуючи, що відповідач порушує її права, перешкоджає їй як власнику розпоряджатися та володіти майном, позивач і звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзив на позов не надав.

У підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання не зявився, однак до суду подано заяву відповідача ОСОБА_2 (підпис особи засвідчений в установленому порядку), відповідно до якої, відповідач позовні вимоги визнає, просить розгляд справи провести в його відсутність.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 13.09.2005 року, посвідченим 13.09.2005 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №3413. Право власності зареєстроване КП «ВООБТІ» в реєстровій книзі №1603/13045, книга №194.

Відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за цією адресою, що підтверджується даними його паспорту та адресною довідкою від 04.04.2019 року. Відповідач не проживає в цій квартирі, мешкає за межами країни, що визнається ним (заява від 03.02.2019 року).

Суд знаходить обґрунтованою вимогу про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловою площею в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача на квартиру згідно ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма права користування членом сімї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, яка більш чітко конкретизує такий обсяг прав користування житлом, а саме за відсутності угоди про порядок користування між власником та членом його сімї, укладеного при вселенні останнього.

Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сімї власника (у тому числі колишнім членом сімї власника) права на користування житлом власника, а саме відсутність члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом.

Враховуючи визнання відповідачем позову та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. При прийнятті судом визнання відповідачем позову, суд зважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат. При цьому, суд зважає, що відповідач позов визнав, а тому відповідно до положень ст.142 ЦПК України позивачу слід повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, решту 50 % судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 316-319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст. 12, 81-82, 141, 142, 189, 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою №59 в будинком № 39 по проспекту Космонавтів в м.Вінниці, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування цією квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 384,20 грн ( триста вісімдесят чотири гривні 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені в день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживає: Ізраїль, АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складений 06.05.2019 року.

Суддя: