ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/287/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 305030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2018 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 17 грудня 2018 року) у цивільній справі № 607/18864/18 за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі Пенсійний фонд) звернулося до суду з вказаним позовом.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1, призначено пенсію за віком згідно поданої заяви. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15.08.2011 року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 01.05.2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії - за 2010 рік з врахуванням виплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 15.08.2011 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Дана постанова отримана об'єднаним управлінням лише 20.07.2018 року за запитом об'єднаного управління, оскільки не була надіслана Львівським апеляційним адміністративним судом.

За період з моменту винесення постанови Львівським апеляційним адміністративним судом до моменту отримання її позивачем, а саме з 28.11.2013 року по 31.08.2018 року, та у зв'язку із рахунковою помилкою з боку об'єднаного управління виникла переплата пенсії в сумі 5268,29 грн., тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2018 року в задоволенні позову Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу в якій апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Пенсійний фонд в скарзі вказує на рахункову помилку з боку Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, що є, на його думку, підставою для повернення безпідставно набутих грошових коштів відповідачем.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів в розмірі 5268,29 грн, які є пенсійною виплатою, не встановлено, як і не встановлено наявності рахункової помилки.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується, оскільки він є мотивованим і ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, згідно поданої заяви.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.08.2011 року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 01.05.2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії - за 2010 рік з врахуванням виплачених сум.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.08.2011 року скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Згідно розпорядження №2, винесеного 03 серпня 2018 року начальником Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області установлено, що сума переплати пенсії за період з 28.11.2013 року по 31.08.2018 року становить 5 268 грн. 29 коп.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст.103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилка, пов'язана з неналежним виконанням обов'язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії.

Колегія суддів, вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі, як на підставу своїх позовних вимог, факту скасування Львівським апеляційним адміністративним судом постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15 серпня 2011 року, на підставі якої було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду постановлена 28.11.2013 року (а.с. 6-7); переплата пенсії утворилась за період з 28.11.2013 року по 31.08.2018 року (а.с 8).

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27);

Як встановлено судом та вбачається з апеляційної скарги вищевказана постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 року була отримана об'єднаним управлінням тільки 20.07.2018 року за запитом об'єднаного управління.

Пенсійний фонд подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду був обізнаний про судове провадження за своєю апеляційною скаргою, однак не цікавився результатами розгляду поданої апеляційної скарги та не вживав заходів, щоб отримати постанову від 28.11.2013 року.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб'єктивний характер.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20.11.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін у справі, правильно застосував норми матеріального права, які їх регулюють, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення надмірно виплаченої пенсії, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також не встановлено наявність рахункової помилки зі сторони позивача.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі не вбачає.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 травня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.