Справа № 404/111/18
Номер провадження 2/404/1396/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

07 травня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг за договором позики від 20 грудня 2011 року у розмірі 78 568 грн. та судові витрати по справі в розмірі 785 грн. 68 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 20 грудня 2011 року було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Воєводою - Брегей М.П. за реєстровим № 217, за умовами якого позивач надала позичальнику позику в сумі 78 568 грн., строком по 20 грудня 2014 року. Підтвердженням факту отримання позичальником коштів по договору позики від 20 грудня 2011 року є його заява від 20 грудня 2011 року.

Відповідно до п. 2 договору позики від 20 грудня 2011 року, сторони домовились, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в графі повернення позики, щомісяця протягом 35 місяців, починаючи повернення коштів з 20 січня 2012 року та закінчуючи повернення коштів 20 грудня 2014 року.

Позичальник зобов`язання за договором позики від 20 грудня 2011 року не виконав, у визначений строк кошти не повернув. Позивачем неодноразово направлялись вимоги позичальнику про повернення боргу, а також велися переговори, результатом яких була обіцянка позичальника повернути борг.

В березні 2017 року, позивач зустріла ОСОБА_2 , дружину позичальника, яка повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_5 помер.

Грошові кошти, що були позичені, позичальник не повернув.

Дружина позичальника під час проведення переговорів, обіцяла розрахуватись, але станом на сьогоднішній день кошти не повернула.

Вказано, що 08 липня 2017 року, позивач звернулась до Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, з вимогою до спадкоємців.

18 жовтня 2018 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог /а.с.60-62/, відповідно якої вона остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь борг за договором позики від 20 грудня 2011 року у розмірі 170 680 грн., борг за договором позики від 20 січня 2012 року у розмірі 272 770 грн. 80 коп. та судові витрати по справі в розмірі 4 434 грн. 51 коп.

В обґрунтування поданої заява вказано, що між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір позики 20 грудня 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Воєводою - Брегей М.П. за № 217, відповідно якого позивач надала позичальнику позику в сумі 78568 грн. строком по 20 грудня 2014 року. Станом на 17 жовтня 2018 року заборгованість згідно договору позики від 20 грудня 2011 року становить 170 680 грн. 10 коп. та складається: позика 75 486 грн., три відсотки річних 11 957 грн. 80 коп., інфляційні втрати 83 236 грн. 30 коп.

Вказано, що між позивачем та ОСОБА_5 20 січня 2012 року було укладено договір позики, за умовами якого вона надала позичальнику позику в сумі 10 287 доларів США, строком по 20 серпня 2018 року. Підтвердженням факту отримання позичальником коштів по договору позики від 20 січня 2012 року є розписка написана позичальником власноручно.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_5 , що виникають з договору позики від 20 січня 2012 року було укладено договір поруки №1-П від 11 вересня 2013 року, за яким ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_5 по договору позики від 20 січня 2012 року.

За умовами договору поруки відповідач ОСОБА_2 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням ОСОБА_5 , які виникають з мов договору позики від 20 січня 2012 року в повному обсязі, в строки та на умовах обумовлених договором позики від 20 січня 2012 року.

На даний час зобов`язання за договором позики від 20 січня 2012 року не виконуються, у визначений строк кошти не повертаються. Всього згідно договору позики від 20 січня 2012 року було повернуто кошти в розмірі 4 368,07 доларів США.

Пунктом 6.2 договору позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 17 жовтня 2018 року 1 долар США дорівнює 27,93 грн.

Станом на 17 жовтня 2018 року заборгованість згідно договору позики від 20 січня 2012 року становить 272770 грн. 80 коп., з яких: 5918,93 доларів США позика (165 315 грн. 71 коп.), 3 847,30 доларів США пеня (107 455 грн. 09 коп.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник помер, спадкоємцями за законом після його смерті є його дружина ОСОБА_2 та його повнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні /а.с.36-37/.

Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 грудня 2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено договір позики. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Воєводою - Брегей М.П. /а.с.4-5/.

Відповідно до п. 1 вказаного договору позики, позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальникові строком до 20 грудня 2014 року, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 20 грудня 2014 року грошові кошти в розмірі 78 568 грн. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до 20 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 2 договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю одержані у позику грошові кошти у порядку та умовах, передбачених цим договором. Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриману ним суму здійснюється позичальником рівними частками по 2182 грн. щомісяця протягом 35 місяців починаючи повернення коштів з 20 січня 2012 року та закінчуючи повернення коштів виплатою 2198 грн. 20 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 4 договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, несплачену в строк суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

20 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 82810 грн., що еквівалентно 10 287 доларів США, за яким ПАТ КБ Приватбанк придбаває долари США у своїх відділеннях в м. Кіровограді, станом на день укладення договору /а.с.65/.

20 січня 2012 року ОСОБА_5 було написано розписку, відповідної якої вказано, що він отримав у ОСОБА_1 кошти в сумі 10287 доларів США в день складання цієї розписки згідно договору позики укладеного між ними 20 січня 2012 року і зобов`язався повернути отримані кошти та штрафні санкції за користування позикою, на умовах та в строки зазначені в договорі позики /а.с.66/.

Відповідно п. 2.2. вказаного договору, зазначену вище суму грошових коштів позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві готівкою згідно додатка, в строк до 20 серпня 2018 року. У випадку зменшення курсу гривні по відношенню до долару США позичальник повертає позикодавцю суму гривень еквівалентну сумі 10287 доларів США за курсом, за яким ПАТ КБ Приватбанк придбаває долари США у своїх відділеннях в м. Кіровограді, станом на день повернення позики, неустойки та збитків.

У відповідності до п 2.3. договору випадку неможливості застосування курсу за яким ПАТ КБ Приватбанк придбаває долари США у своїх відділеннях в м. Кіровограді для цілей пункту 2.1. та 2.2. цього договору(як-то: ліквідація банківської установи, призупинення дії ліцензії, анулювання чи скасування ліцензії, та з будь-яких інших причин), для виконання пунктів 2.1. та 2.2. цього договору застосовується офіційний курс НБУ, який діяв на момент отримання позики для визначення її валютного еквіваленту, та який діє на день повернення позики, неустойки та збитків для визначення суми, яка має бути повернута.

Відповідно до п. 3.1 передача зазначеної в п. 2.1 даного договору суми грошових коштів (позики) засвідчується (підтверджується) розпискою позичальника.

Відповідно до п. 5.1. договір набуває чинності з моменту надання позики і діє протягом 75 років, але в будь-якому випадку даний договір діє до моменту повного повернення позики за договором.

Відповідно до п. 6.1 за порушення умов договору винна сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду у повному обсязі незалежно від суми нарахованого або сплаченого штрафу та/чи пені, у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 6.2. якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, та штраф у розмірі 60 відсотків від суми невиконаного або неналежного зобов`язання.

01 серпня 2013 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_5 вимогу про виконання зобов`язання по договору позики від 20 грудня 2011 року /а.с.6/.

11 вересня 2013 року між ОСОБА_1 «позикодавець», з однієї сторони та ОСОБА_2 «поручитель» і ОСОБА_5 «позичальник» було укладено договір поруки №1-П.

Відповідно до п. 1.2. договору, сторони договору визначають, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням боржника, а також за будь-якого нового боржника в разі переведення боргу (заміна боржника) за договором позики чи смерті боржника, які виникають з умов договору позики від 20 січня 2012 року, укладеного між позикодавцем і боржником, в повному обсязі, в тому числі за виконання: зобов`язань боржника (нового боржника) по поверненню позики за договором позики, зобов`язань боржника (нового боржника) по сплаті пені, штрафів та інших зобов`язань, що виникають з умов договору позики.

Відповідно до п. 2.1 сторони визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань по договору позики, поручитель має виконувати вказане зобов`язання за боржника в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1. сторони встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником, взятих на себе зобов`язань по договору позики, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем на всю суму заборгованості , визначену позикодавцем на дату подання позовної заяви, у відповідності до ст. 544 ЦК України.

У відповідності до п. 3.2. договору, враховуючи визначене ст. 551 ЦК України право сторін збільшити у договорі розмір неустойки, встановлений законом, сторони договору встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору виплачує в безспірному порядку на користь позикодавця пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення від несвоєчасно погашеної суми заборгованості боржника по позиці, відсоткам за кредит, інших платежів згідно договору позики.

При цьому, моментом виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість боржника, рахується день, коли повинна бути повернена позика та інші платежі по договору позики. Про виникнення заборгованості боржника позикодавець повідомляє поручителя письмово. Достатнім підтвердженням подання того повідомлення є отримання поручителем копії відповідної позовної заяви направленої до суду.

Відповідно до п. 3.4 договору, сторони встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання новим боржником за договором позики, в разі переведення боргу (заміні боржника) за договором позики чи смерті боржника, поручитель і новий боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, визначену кредитором на дату подання позовної заяви, у відповідності до ст. 554 ЦК України.

Відповідно до акту звірки згідно договору позики від 20 січня 2012 року складеного 05 вересня 2014 року, ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_5 , з другої сторони склали акт про наступне: позичальник отримав від позикодавця 20 січня 2012 року в позику грошові кошти в розмірі 10 287 доларів США. Позичальник повернув позику за період з 20 січня 2012 року по 05 вересня 2014 року в розмірі 3 109 доларів США. Сторони визначили, що залишок за договором позики від 20 січня 2012 року становить 7178 доларів США /а.с.68/.

08 квітня 2016 року ОСОБА_1 було направлено на адресу ОСОБА_5 лист з вимогою сплатити заборгованість згідно графіка повернення позики викладеного в п. 2 договору позики від 12 грудня 2011 року та графіка повернення позики викладеного в додатку до договору позики від 20 січня 2012 року /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 у віці 62 роки, про що 02 лютого 2017 року складено відповідний актовий запис №352 /а.с.10/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно.

07 липня 2017 року позивачем направлено на адресу Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця, відповідно якої просила нотаріальну контору прийняти вимогу (претензію) кредитора спадкодавця, громадянки України ОСОБА_1 «Про обов`язок спадкодавця» ОСОБА_5 , померлого в лютому 2017 року, за його останнім місцем реєстрації АДРЕСА_1 . Довести до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту про подання нею до нотаріальної контори претензії «Про обов`язок спадкодавця» /а.с.9/.

Відповідно до вимог ч.1, 2, 4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач як кредитор заявив вимоги до спадкоємця і при цьому дотримався строків, передбачених цими нормами права.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16.

З матеріалів справи вбачається, що вимога кредитора залишена з боку відповідачів без задоволення, до цього часу борг позивачу не повернуто.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що згідно договору позики від 20 грудня 2011 року борг становить 170 680 грн. 10 коп. та складається: позика 75 486 грн., три відсотки річних 11 957 грн. 80 коп., інфляційні втрати 83 236 грн. 30 коп., згідно договору позики від 20 січня 2012 року становить 272770 грн. 80 коп., з яких: 5918,93 доларів США позика (165 315 грн. 71 коп.), 3 847,30 доларів США пеня (107 455 грн. 09 коп.).

Разом з тим судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 до державного нотаріуса Кропивницької міської нотаріальної контори №2 звернулась його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується документами наявними в матеріалах спадкової справи /а.с.98/. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до нотаріальної контори не звертались.

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є спадкоємцями майна ОСОБА_5 , суд вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з них боргу.

Доказів сплати боргу відповідачем ОСОБА_2 , в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу підлягає до частково задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладена керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20 грудня 2011 року в розмірі 170 680 грн. 10 коп., заборгованість за договором позики від 20 січня 2012 року в розмірі 272 770 грн. 80 коп. та 4 434 грн. 51 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН - НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН- НОМЕР_5 ).

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 16 травня 2019 р.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда