Ухвала

Іменем України

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 200/18309/18

провадження № 61-7727ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності та здійснення державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову в справі № 200/18309/18 шляхом накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 у будь-який спосіб, розпоряджатися нею у будь-який спосіб, а також заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від

26 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року скасовано.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову до ОСОБА_4, треті особи: ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності та здійснення державної реєстрації права власності, задоволено.

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 у будь-який спосіб, розпоряджатися нею у будь-який спосіб.

Заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

11 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернулася через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року та залишити в силі ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не переконався, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, судом не з'ясовано обсяг позовних вимог, даних про особу відповідача, не надано оцінку доводам відповідача у відзиві на апеляційну скаргу. Судом не наведено обґрунтування задоволення повторно поданої заяви, не враховано, що ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 березня 2019 року зупинено провадження у справі. Судом не враховано, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має намір відчужити дану квартиру.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою-другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що квартира АДРЕСА_1 є спірним нерухомим майном і саме щодо цього майна позивач має намір вирішити питання про право власності, а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана квартира неодноразово перепродавалась, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаної квартири у будь-який спосіб, розпоряджатися нею у будь-який спосіб, а також заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни щодо права власності на вказану квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки існує загроза відчуження спірного нерухомого майна на користь іншої особи, що може призвести до утруднення виконання рішення суду у разі задоволенні позовних вимог.

У випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (пункт 2 частина четверта статті 394 ЦПК України).

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права при задоволенні заяви про забезпечення позову, мотивуванні судового рішення не викликає розумних сумнівів.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності та здійснення державної реєстрації права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська