Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 718/283/15-ц

провадження № 61-14721св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - прокурор Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Височанської Н. К., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2015 року прокурор Кіцманського району Чернівецької області в інтересах держави в особі Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що за результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства України в Чернівецькій області, проведеною 12 червня 2014 року в Суховерхівській сільській раді з питань дотримання вимог земельного законодавства, складений акт про виявлені порушення земельного законодавства та встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1, яку облаштував як водойму для риборозведення. Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 12 червня 2014 року самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом облаштування штучної водойми - ставка. Крім того, на цій земельній ділянці ОСОБА_1 здійснено будівництво гідротехнічних споруд.

Посилаючись на викладене, позивач просив повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,08 га, розташовану по АДРЕСА_1 вартістю 62 752,00 грн Суховерхівській сільській раді Кіцманського району Чернівецької області; привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення гідротехнічних споруд; стягнути з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 73,84 грн заподіяну земельним ресурсам внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та шкоду, заподіяну внаслідок зняття родючого шару ґрунту в розмірі 1 529,83 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області 21 серпня 2017 року в задоволенні позову прокурора відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи прокурора про самовільне зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки докази, на які він посилається, містять суперечливі відомості щодо земельної ділянки, її цільового призначення та особи, яка порушила вимоги земельного законодавства та заподіяла шкоду самовільним зайняттям земельної ділянки.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 привести земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 у придатний для використання стан, шляхом знесення гідротехнічних споруд. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області 73,84 грн у рахунок відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, які б підтверджували право власності або право користування спірною земельною ділянкою, а тому висновок суду про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували самовільне зайняття та фактичне використання відповідачем земельної ділянки не ґрунтується на матеріалах справи і спростовується наданими прокурором доказами.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що йому незрозумілою є резолютивна частина рішення у якій вказані визначення понять «біля будинковолодіння», «придатний стан», «гідротехнічні споруди», та є незрозумілим, де знаходяться гідротехнічні споруди, яким чином і хто має зносити вказані споруди.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції виходив із того, що резолютивна частина рішення є повною, чіткою та зрозумілою, рішення набрало законної сили. ОСОБА_1 не зазначено в заяві обставини, які б вказували на те, що рішення є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників справи

У березні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року та ухвалу цього ж суду від 07 лютого 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Так званий ставок виник сам по собі в результаті встановлення сільською радою труби в русло потічка для проїзду автомобілів. Апеляційний суд «перекрутив» факти, щоб догодити прокурору, оскільки сам позов безпідставний. З рішення апеляційного суду вбачається, що він повинен знести не одну гідротехнічну споруду а декілька (в тексті рішення зазначено: «шляхом знесення гідротехнічних споруд»), які гідротехнічні споруди повинен знести ОСОБА_1 їх назва та на яких ріках України ?

У червні 2018 року заступник прокурора Чернівецької області подав відзив на касаційну скаргу, згідно з яким акти, приписи, протоколи складені посадовими особами Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області та додані прокурором до позову є належними та допустимими доказами у цій справі. Оскільки у ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, які б підтверджували, право власності або користування спірною земельною ділянкою, а в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази факту самовільного зайняття спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , тому судом апеляційної інстанції постановлено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив прокурора.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення апеляційного суду - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідають ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що за результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства України в Чернівецькій області, проведеною 12 червня 2014 року з питань дотримання вимог земельного законодавства, складений акт про виявлені порушення земельного законодавства та встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку площею 0,08 га по АДРЕСА_1, яку облаштував як водойму для риборозведення.

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 12 червня 2014 року вбачається, що самовільне зайняття земельної ділянки здійснено шляхом облаштування штучної водойми - ставка. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 здійснено будівництво гідротехнічних споруд.

12 червня 2014 року щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за статтями 53-1, 53-3 КУпАП та постановою від 10 липня 2014 року № 157 накладено адміністративне стягнення.

10 липня 2014 року ОСОБА_1 виданий припис за № 00234 про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки або шляхом одержання речових прав на земельну ділянку. Також здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, який становить 73,84 грн.

02 вересня 2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до якого ОСОБА_1 не виконав вимог припису від 10 липня 2014 року, вчинивши правопорушення, передбачене статтею 188-5 КУпАП. Складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за невиконання припису посадової особи від 10 липня 2014 року.

11 вересня 2014 року виданий припис про усунення порушень щодо невиконання припису посадової особи. Постановою державного інспектора сільського господарства Чернівецької області від 11 вересня 2014 року за № 179 на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення за статтею 188-5 КУпАП.

09 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області з проханням надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка була зазначена у приписі від 10 липня 2014 року площею 0,08 га по АДРЕСА_1, в оренду на 50 років.

Рішенням ХХХIV позачергової сесії VI скликання Суховерхівської сільської ради, Кіцманського району Чернівецької області від 07 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

04 листопада 2014 року державними інспекторами сільського господарства Чернівецької області складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 не виконав вимог припису від 11 вересня 2014 року.

Із довідки Суховерхівської сільської ради, Кіцманського району Чернівецької області від 21 листопада 2017 року № 625 убачається, що згідно з відомостями погосподарського обліку, книги № 15, номер об`єкта погосподарського обліку 0737-1, власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за вказаною адресою. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,14 га, яка знаходиться за зазначеною адресою ОСОБА_1 не виготовлялись.

Крім того, відповідно до листа Суховерхівської сільської ради від 22 червня 2016 року № 370, спірна земельна ділянка (штучна водойма), яка розташована у АДРЕСА_1, згідно з проектом встановлення меж сільської ради населеного пункту Суховерхівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, 1992 року та Державної статистичної звітності форми № 6-зем (рядок 40 графа 11) відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовище) і будь-яких рішень із 1992 року Суховерхівською сільською радою про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не приймалося.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 126 ЗК Українидержавний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Відповідно до статті 212 ЗК Українисамовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для користування стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування /оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що прокурор Кіцманського району Чернівецької області, обґрунтовуючи свої позовні вимоги надав суду всі належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 самовільно захопив земельну ділянку та встановив на ній гідротехнічні споруди, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку, приведення її у придатний для використання стан шляхом знесення гідротехнічних споруд та відшкодування шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

У матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що спірна земельна ділянка не виділялася позивачеві у власність чи користування, а отже, у зв`язку із встановленням державними органами, що уповноважені здійснювати контроль за використанням земель, порушень ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, суд апеляційної інстанції, на підставі наданих прокурором доказів, дійшов правильного висновку, що відповідач здійснив самовільне захоплення земельної ділянки та використовує її шляхом фактичної зміни цільового призначення, що з урахуванням того, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, Верховний Суд погоджується про доведеність та обґрунтованість позовних вимог прокуратури.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції аргументовано кваліфікував дії відповідача як самовільне зайняття земельної ділянки, тобто дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Щодо ухвали про відмову в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення

Відповідно до частин першої, другої статті 221 ЦПК Українив редакції, чинній на момент подання ОСОБА_1 заяви про роз`яснення судового рішення, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз`яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнюється його реалізацією. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового рішення. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Враховуючи те, що апеляційний суд ухвалив рішення, виклавши обґрунтування висновків в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що вимоги про роз`яснення за заявою ОСОБА_1 містять роз`яснення мотивів ухваленого рішення та зводяться до незгоди з рішенням суду, обґрунтовано вважав, що відсутні правові підстави для роз`яснення рішення апеляційного суду, встановлені статтею 221 ЦПК України2004 року, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Резолютивна частина рішення є чіткою і зрозумілою, як для сторін, так і для виконання, а тому відсутні підстави для її роз`яснення. Ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції є гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 05 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик