Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3591/18
Провадження №: 2/332/92/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мєркулової Л.О.,

за участю секретаря - Чебикіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізького регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У своєму позові позивач вказав, що 07.06.2011 року між ТОВ «Александрівська будівельна корпорація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 382 про інвестування будівництва (реконструкцію) житла, за яким інвестор приймає участь в інвестуванні будівництва об`єкта шляхом внесення грошових коштів в інвестування своєї частки з подальшим отриманням її у свою власність на умовах цього договору.

Вартість квартири за умови перерахування коштів на рахунок забудовника до 01.07.2011 року складає 259 025 грн. і включає в себе вартість будівництва квартири з комплектацією та переліком робіт по квартирі згідно з п.3.4 цього договору.

З метою отримання грошових коштів для інвестування їх в будівництва об`єкту для отримання у майбутньому житла, між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4 від 21.06.2011 року, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в сумі 166 659 грн. на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 39,85 кв. метрів згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_1 строком повернення 120 кварталів, починаючи з дати укладення кредитного договору.

Відповідно до платіжного доручення № 2 від 22.06.2011 року на поточний рахунок № 57 позичальника ОСОБА_1 було перераховано позивачем 166 659 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням забудовником ТОВ «АБК» своїх зобов`язань щодо будівництва об`єкта за вищевказаною адресою, зазначений об`єкт будівництва був включений міжвідомчою комісією з вирішення проблемних питань виконання державної програми забезпечення житлом на 2002-2012 роки, утвореної Мінрегіоном до переліку проблемних об`єктів будівництва. Також, 30.11.2011 року постановою Кабінету Міністрів України № 1231 затверджений Порядок надання кредитів позичальникам Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».

Дія зазначеного Порядку поширюється на позичальників ЗРУ «Держмолодьжитла», які уклали договори про будівництво житла із забудовниками до 01 липня 2011 року та кошти яких інвестовані в об`єкти, будівництво яких в порушення умов таких договорів не розпочато або порушено строки прийняття об`єктів в експлуатацію не менше ніж на дев`ять місяців.

Відповідно до п.7 вищевказаного Порядку за заявою позичальника та поданням регіонального управління Держмолодьжитла виконання зобов`язань позичальника перед Держмолодьжитлом за попереднім кредитом зупиняються на період стягнення у встановленому законодавством порядку коштів із забудовника об`єкта включеного до переліку проблемних.

Крім того, відповідно до п.5 вказаного Порядку позичальник має право на самостійну організацію позовної роботи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань.

З огляду на це, відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою від 24.07.2013 року до Запорізького РУ «Держмолодьжитла» про зупинення виконання зобов8язань за кредитним договором на період стягнення у встановленому законодавством порядку коштів із забудовника, а тому між позивачем та відповідачем був укладений 28.08.2013 року додатковий договір № 1 до кредитного договору від 21.06.2011 року № 4.

Згідно п.2 вищевказаного додаткового договору № 1 сторони домовилися, що виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, підтверджені актом звірки розрахунків, який є невід`ємною частиною цього додаткового договору,зупиняється на період з першого дня кварталу, наступного за кварталом, у якому укладено цей договір, а саме з 01 жовтня 2013 року до дня стягнення встановленому порядку коштів із забудовника.

Згідно п.3 вищевказаного додаткового договору № 1 встановлено, зо зобов`язання позичальника за кредитним договором поновлюються з дня, зазначеного у відповідному письмовому повідомленні з боку позивача до ОСОБА_1 , у разі якщо останній не виконує своїх зобов`язань, передбачених договором про порядок забезпечення житлом № 4-2013 від 28.08.2013 р., укладеним між сторонами договору стосовно: організації роботи, у тому числі позовної, щодо виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла або роботи щодо виконання судових рішень стосовно виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла; інформування позивача про дії, вчинені з метою організації такої роботи та про результати строк, встановлений вказаним договором про порядок забезпечення житлом; залучення позивача в якості третьої особи до участі у судових справах, що стосуються виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла.

Виходячи зі змісту вищевказаного з боку позивача 13.08.2018 року було повідомлено про результати проведеної ЗРУ «Держмолодьжитла» претензійно-позовної роботи щодо отримання результатів по порушеним кримінальним справам, про стан виділення асигнувань для надання повторних кредитів, про стан справ по об`єкту, який виявився проблемним, а також попередження відповідача про те, що у разі невиконання ним, як позичальником зобов`язання щодо самостійного здійснювання претензійно-позовної роботи стосовно його порушених прав, то поновлюється строк виконання ним зобов`язання по поверненню кредитних коштів та необхідність усунення ним порушення зобов`язання по кредитному договору.

Оскільки, зх. боку відповідача не було надано позивачу жодної відповіді та підтвердження факту оскарження ним станом на 2018рік свого порушеного права на витребування кредитних коштів, які були внеском у вигляді інвестицій у вказане будівництво, а тому строк виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором поновлений з вересня 2016року.

Станом на 28.08.2013 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складалася у розмірі 155 246,52 грн.

Однак, враховуючи останню оплату по кредитному договору здійснену ОСОБА_1 27.09.2013 року в сумі 2540,41 грн., тому, залишок заборгованості станом на жовтень 2016 року складається у розмірі 153 915 грн.

У своєму позові позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» суму основного боргу за кредитом - 153 9215 грн. та стягнути на їх користь судовий збір в сумі 2308,72 грн.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представників сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.06.2011 року між ТОВ «Александрівська будівельна корпорація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 382 про інвестування будівництва (реконструкцію) житла, за яким інвестор приймає участь в інвестуванні будівництва об`єкта шляхом внесення грошових коштів в інвестування своєї частки з подальшим отриманням її у свою власність на умовах цього договору.

Із кредитного договору № 4 від 21.06.2011 року встановлено, що , відповідно до умов договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в сумі 166 659 грн. на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 39,85 кв. метрів згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_1 строком повернення 120 кварталів, починаючи з дати укладення кредитного договору.

Із платіжного доручення № 2 від 22.06.2011 року встановлено, що на поточний рахунок № 57 позичальника ОСОБА_1 було перераховано позивачем 166 659 грн.

Відповідно до п.2.2, 2.4 кредитного договору встановлено, що вся сума кредитних коштів була переказана директором Запорізького регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» Поповим К.Є на рахунки ТОВ «Александрівська будівельна корпорація», а тому відповідач не мав права розпоряджатися цими коштами на власний розсуд.

Із заяви відповідача ОСОБА_1 від вбачається, що ним було подано заяву позивачу про зупинення перед ним зобов`язань за кредитним договором до стягнення у встановленому законом порядку коштів із забудовника.

Із додаткового договору № 1 від 28.08.2013 року до основного кредитного договору № 4 від 21.06.2011 року встановлено, що сторони по справі домовились що виконання стороною - ОСОБА_1 її зобов`язань за кредитним договором, підтверджені актом звірки розрахунків, який є невід`ємною частиною цього додаткового договору, зупиняється на період з першого дня кварталу, наступного за кварталом, у якому укладено цей договір, а саме з 01 жовтня 2013 року до дня стягнення встановленому порядку коштів із забудовника.

Із п.3 вищевказаного додаткового договору № 1 встановлено, зо зобов`язання позичальника за кредитним договором поновлюються з дня, зазначеного у відповідному письмовому повідомленні з боку позивача до ОСОБА_1 , у разі якщо останній не виконує своїх зобов`язань, передбачених договором про порядок забезпечення житлом № 4-2013 від 28.08.2013 р., укладеним між сторонами договору стосовно: організації роботи, у тому числі позовної, щодо виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла або роботи щодо виконання судових рішень стосовно виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла; інформування позивача про дії, вчинені з метою організації такої роботи та про результати строк, встановлений вказаним договором про порядок забезпечення житлом; залучення позивача в якості третьої особи до участі у судових справах, що стосуються виконання забудовником зобов`язань за договором про будівництво житла.

Як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, що договір про порядок забезпечення житлом № 4-2013 від 28.08.2013 р. між сторонами не укладався, оскільки суду не надано позивачем ані оригіналу, ані копії цього договору.

Із рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2013 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені про стягнення з ТОВ «АРК» заборгованості за договором інвестування, вбачається, що в якості третьої особи до участі у справі було залучено позивача - ЗРУ «Держмолодьжитла».

Із ухвали Господарського суду Запорізької області від 11.11.2014 року встановлено, що за заявою ОСОБА_1 було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Александрівська будівельна корпорація».

Тобто, судом було встановлено, що відповідач самостійно з власної ініціативи організував позовну роботу і вжив усі можливі та необхідні заходи щодо стягнення із забудовника заборгованості, а саме: звернувся із позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 02.08.2013 року і його позов було задоволено ( а.с.54-59); звернувся до органів ДВС 04.12.2013 року щодо відкриття виконавчого провадження стосовно забудовника, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2013 року ( а.с.60); звернувся із заявою до Господарського суду Запорізької області про порушення у справі про банкрутство від 11.11.2014 року та про визнання боржника банкрутом від 30.08.2016 року (а.с.61-67).

Але, заборгованість із забудовника стягнута не була, а останній був ліквідований.

Тому, суд вважає, що підстав для поновлення зобов`язання відповідача за кредитним договором не вбачається, а також не вбачається у зв`язку з вищенаведеним підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Стосовно заяви представника відповідача - адвоката Писаренко С . Ю. на загальну суму 15 866,40 грн., суд вважає, що заява необґрунтована виходячи із наступного.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2018 року між відповідачем та адвокатом Писаренко С.Ю. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 86) та додаткова угода №1 від 24.11.2018 року (а.с.87)

Але, вказана Додаткова угода суду надана не була, тому суд позбавлений можливості визначити вартість послуг адвоката, яку сторони обумовили для виконання адвокатського доручення, та порядок відрахування цих платежів (одноразово, за виконання певного доручення, почасова оплата, за отриманий результат по справі і т.д.). При цьому суд вважає, що вартість послуг адвоката за цим договором є суттєва умова договору, тому для вирішення питання стосовно правомірності покладання на відповідача витрат по їх сплаті позивач повинен був надати вказані документи суду.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду акт здачі- прийняття наданих послуг № 1 від 14.01.2019 року. Але, у вказаному акті розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, із складністю справи: так згідно п.п.6, 7, 8 вищезазначеного акту адвокатом витрачено 15 годин часу на аналіз судової практики, вивчення нормативно-правових актів та підготовка проекту відзиву не відповідає принципу співмірності.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, який встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розраховується відповідно до часу виконання адвокатом таких робіт. Квитанції про отримання грошових коштів адвокатом від ОСОБА_1 також цієї інформації не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку. що позов не знайшов своє обґрунтування і тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст..607 ЦК України -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Запорізького регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Л.О. Мєркулова