ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року

м. Харків

справа № 547/17/18

провадження №22-ц/790/167/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретарів судового засідання Сватенко Н.В., Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни , яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Гуляєвої Г.М.,

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2007 року у розмірі 92 128 грн. 20 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 16 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно з умовами договору, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2017 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 92 128 грн. 20 коп., яка складалася з заборгованості за кредитом у розмірі 2 244 грн. 07 коп., за процентами за користування кредитом - у розмірі 80 220 грн. 02 коп., за пенею та комісією - у розмірі 4 800 грн. 86 коп., а також заборгованості зі штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з яких: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4 363 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.08.2007 у розмірі 2 285 грн. 33 коп., з яких: 2 244 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 41 грн. 26 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Також стягнуто судовий збір у розмірі 39 грн. 68 коп. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що підписуючи заяву на отримання кредитних коштів, ОСОБА_4 погодився сплачувати базову процентну ставку за користування кредитом в розмірі 22,80 %. З розрахунку заборгованості, наданого Банком, вбачається, що з 01.01.2013 р. розмір процентної ставки збільшено до 30 % і станом на 30.11.2017 р. вона складала 43,20 %. Доказів належного повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки позивачем надано не було, тому з ОСОБА_4 підлягає стягненню нарахована заборгованість по відсоткам за користування кредитом до моменту вказаного збільшення. Надані Банком Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 16 серпня 2008 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, брав на себе зобов`язання зі сплати неустойки (штрафів та пені) в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Тому в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 80 178 грн. 76 коп., пені та штрафів відмовлено.

В поданій 27 серпня 2018 року апеляційній скарзі Литвиненко О.Л. , яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 частково погашав заборгованість за кредитним договором, претензій до Банку з приводу невірно розрахованих процентів не пред`являв. Кредитною карткою відповідач активно користується, тому у суду не було підстав не стягувати проценти за користування кредитними коштами за період з 01.01.2013 по 30.11.2017. Відсутність підпису відповідача на Умовах і правилах надання банківських послуг не свідчить про відсутність між сторонами договірних відносин, не доводить, що ОСОБА_4 з ними не був ознайомлений і в нього відсутня заборгованість перед Банком. Своїм підписом в заяві позичальник засвідчив свою згоду з умовами кредитування Банку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 проти її задоволення заперечує. Посилається на те, що кредитна картка відкривалася ПАТ КБ «ПриватБанк» разом із зарплатною. Заяви про отримання саме кредитної картки, як і Умов та правил надання банківських послуг він не підписував. Кредитний ліміт відповідно до наданої Банком заяви складав 3000 грн., а не 3900 грн. Про підвищення процентної ставки за користування кредитом його ніхто не повідомляв. Кредитний договір має складатися із анкети-заяви, Правил надання банківських послуг, Правил користування кредитною карткою, Тарифів, пам`ятки клієнта, договору про відкриття кредитної лінії. Позивачем вказані документи суду не надавалися, тому не можливо вважати, що між сторонами існують договірні відносини з кредитування. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, застосування їх одночасно не можливо. Також позивач не врахував скорочений строк позовної давності для пред`явлення вимог про стягнення неустойки. При цьому надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_4 , а в заяві позичальника від 16 серпня 2008 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», яка з`явилася в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, та перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує рішення суду лише в частині відмови у стягненні підвищених процентів, пені, комісії, штрафів. ОСОБА_4 з апеляційною скаргою не звертався. Тому рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за тілом кредиту та відсотків до їх підвищення судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, 16 серпня 2007 року між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником прав та обов`язків якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк), було укладено договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_4 отримав 3000 гривень кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості із розрахунку 360 днів на рік. Своїм підписом у заяві ОСОБА_4 підтвердив, що він ознайомлений із умовами надання Банком послуг, Порядком користування платіжною карткою та Тарифами банку, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг (а.с. 6). Також у заяві вказано, що ОСОБА_4 отримав картку № НОМЕР_1 .

В суд апеляційної інстанції представником Банку надано умови та правила Банку, підписані особисто ОСОБА_4 від 23.11.2007 року, та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду», що також містять підпис відповідача (а.с. 187-189). При цьому ОСОБА_4 своїм підписом також підтвердив, що отримав картку № НОМЕР_1 у непошкодженому вигляді з запакованим конвертом із ПІН-кодом. Із правилами користування карткою ознайомлений та зобов`язався їх виконувати.

Відповідно до пункту другого Частини 1 «Права банку» Умов та правил Банку Банк має право в односторонньому порядку, без попереднього повідомлення Клієнта, встановлювати на платіжну карту кредитний ліміт у валюті карти, з наступною зміною його розміру у відповідності з кредитною історією (а.с. 187).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_4 НОМЕР_1 кредитний ліміт за період з 16.08.2007 по 08.07.2013 роки змінювався з 3000 грн. до 2250 грн., і з 26.04.2011 по 08.07.2013 складав 3 900 грн. (а.с. 101), що спростовує доводи відзиву на апеляційну скаргу в частині необґрунтованого завищення позивачем кредитного ліміту.

Користування ОСОБА_4 кредитними коштами та часткове погашення заборгованості підтверджується випискою з карткового рахунку, відкритого на його ім`я (а.с.95-99).

Таким чином, суд вважає доведеним існування між сторонами договірних відносин з приводу отримання кредитних коштів. Доводи ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу про відсутність договірних відносин із Банком - спростованими.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, станом на час укладення договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

У разі, коли сторони кредитного договору досягли домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання порядку, визначеного договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 30 листопада 2017 року сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.08.2007 року становить 92 128 грн. 20 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 244 грн. 07 коп., за процентами за користування кредитом - у розмірі 80 220 грн. 02 коп., за пенею та комісією - у розмірі 4 800 грн. 86 коп., а також заборгованості зі штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з яких: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4 363 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова).

При цьому з 16.08.2007 процентна ставка ОСОБА_4 складала 22,80 %, з 01.01.2013 по 31.08.2014 - 30 %, з 01.09.2014 по 31.03.2015 - 34,80 %, з 01.04.2015 по31.11.2017 - 43,20 %.

Згідно п. 3 Умов та правил користування кредитною карткою, підписаних ОСОБА_4 , Банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк зобов`язанаий не пізніше 30 днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом 30 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с. 187-188).

Тарифи згідно частини другої Розділу першого Умов та правил надання банківських послуг - це розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік тарифів може змінюватися і доповнюватись, про що власник карти повідомляється згідно з Умовами та Правилами (а.с. 7).

Відповідно до п.5.3 Розділу І Умов і правил надання банківських послуг Банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (Кредитного ліміту), зобов`язаний не менші як за сім днів до введення змін проінформувати Клієнта, в тому числі у виписці із Картрахунку згідно п. 4.9 вказаного договору. Якщо протягом семи днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку і без попереднього повідомлення клієнта (а.с. 10).

Згідно п. 5.5 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік (а.с. 12).

За несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) клієнт сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розмір якої визначаються тарифами (п. 5.5.1 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 12)).

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пункту 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Аналогічні положення містять пункти 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

З огляду на зазначене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

АТ КБ «ПриватБанк» в суді першої та апеляційної інстанцій не довів того, що ОСОБА_4 на виконання укладеного між сторонами кредитного договору повідомлявся про підвищення процентної ставки за користування кредитом. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з боржника на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підвищених процентів. Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_4 погашав заборгованість із процентами і після підвищення відсоткової ставки, не доводить правомірності такого підвищення без повідомлення боржника.

Разом з тим, повністю відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитними коштами після підвищення їх розміру, суд першої інстанції не врахував прийнятого на себе обов`язку ОСОБА_4 сплачувати проценти у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням суду першої інстанції в частині, що Банком не оскаржувалась, встановлено, що прострочена заборгованість ОСОБА_4 за тілом кредиту склала 2 244 грн. 07 коп. Отже, саме на цю суму належить нарахувати проценти у розмірі 22,80 % за користування кредитними коштами.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Вказане положення може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року.

Згідно підписаної ОСОБА_4 заяви на отримання кредитної картки (а.с. 6 зворот) строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_4 (картрахунок НОМЕР_1 від 16 серпня 2007) строк дії картки встановлений до серпня 2015 року (а.с. 101).

Отже, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_4 на користь Банку належить стягнути проценти за користування кредитними коштами у розмірі 2244 грн. 07 коп. за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2015 року.

Враховуючи наданий представником Банку суду апеляційної інстанції розрахунок процентів та пені, розмір процентів з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2015 року складатиме 1 512 грн. 20 коп. ((2244,07*(22,8*1064))/100/360). Отже, разом зі стягнутою сумою судом першої інстанції 41 грн. 26 коп. розмір процентів, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 , складе 1 553 грн. 46 коп. (41,26+1512,2).

Відмовляючи Банку у стягненні з ОСОБА_4 штрафів та пені, суд першої інстанції посилався на те, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису ОСОБА_4 , а в заяві позичальника від 16 серпня 2008 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. При цьому штраф і пеня відповідно до статті 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Судом першої інстанції врахований правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Колегія суддів погоджується із неможливістю застосування до боржника одночасно штрафу та пені у якості відповідальності за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Разом з тим, згідно наданої суду Довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної ОСОБА_4 23 листопада 2017 року, Банк та позичальник погодили сплату штрафів і пені у разі порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів (а.с. 188-189).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України).

За умовами укладеного ОСОБА_4 договору він мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним, впродовж строку кредитування (до серпня 2015 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року.

Згідно наданого Банком до позовної заяви розрахунку заборгованості ОСОБА_4 здійснив останній платіж 20 травня 2015 року (а.с. 4-5). З цього часу у Банку виникло право нараховувати боржнику штраф або пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання. Позов пред`явлено ПАТ КБ «ПриватБанк» 28 грудня 2017 року (а.с. 1-2, 22).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 посилається на пропуск Банком строків позовної давності для пред`явлення вимог про стягнення з нього неустойки (а.с. 61-66).

У зв`язку із пропуском Банком спеціального строку позовної давності для вимог про стягнення неустойки, про застосування яких просить відповідач, позов Банку в частині стягнення з ОСОБА_4 пені та штрафів задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому підлягає зміні, а апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» - задоволенню частково. Розмір відсотків за користування кредитом, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Банку, належить збільшити з 41 грн. 26 коп. до 1 553 грн. 46 коп. У стягненні неустойки належить відмовити з інших підстав, а саме у зв`язку із пропуском спеціального строку позовної давності. В іншій частині (стягнення заборгованості за тілом кредиту) рішення суду не переглядалося.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткову обґрунтованість апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути 43 грн. 68 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги пропорційно задоволеній частині апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни , яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року змінити.

Збільшити розмір заборгованості по процентам, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», з 41 (сорока однієї) гривні 26 (двадцяти шести) копійок до 1 553 (однієї тисячі п`ятсот п`ятдесяти трьох) гривень 46 (сорока шести) копійок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки відмовити з інших підстав.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 43 (сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний