ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1819/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Догадайло М.В., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання повнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на кожну дитину, на період навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що з 24.06.1998 по 30.06.2004 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу мають спільних синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет», а ОСОБА_4 на 3 курсі денної форми навчання в комунальному закладі вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» ДОР». Сини не працюють, доходів не мають, а тому потребують матеріальної допомоги від батьків. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, у зв'язку з чим може сплачувати аліменти на утримання синів на період навчання в розмірі 1/3 частки його заробітної плати та інших доходів щомісячно. На даний час вона не має можливості самостійно забезпечувати повноцінне життя синів, у зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

22.01.2019 ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

19.03.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на доводи викладені в письмовому запереченні. Одночасно вказав, що не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання синів у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. на кожного, щомісячно до досягнення кожного з них 23 років. Пояснив, на даний час він має на утриманні цивільну дружину, яка не працює, здійснює догляд за їх спільною малолітньою донькою ОСОБА_5, яка постійно хворіє і потребує інтесивного лікування. Крім того, витрачає певні кошти на сплату комунальних платежів, придбання продуктів харчування. Просив врахувати ці обставини під час винесення рішення.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони з 1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 30.06.2004 шлюб сторін розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_3 досяг повноліття і продовжує розпочате 01.09.2018 навчання в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет» на денній формі навчання, термін навчання становить 3 роки, що підтверджується довідкою № 187 від 10.09.2018 навчального закладу (а.с.7).

ОСОБА_4 також досяг повноліття і продовжує розпочате 01.09.2018 навчання в в комунальному закладі вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» ДОР» на денній формі навчання, яке триватиме до 30.06.2019, що підтверджується довідкою від 27.11.2018 № 0348 навчального закладу (а.с.8).

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Враховуючи те, що сини сторін не працюють та продовжують навчання, останні, потребують матеріальної допомоги, та їх батьки - сторони у справі, відповідно до положень ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, зобов'язані утримувати повнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до досягнення ними 23 років, за умови продовження ними навчання.

Судом встановлено та не заперечувалось стороною відповідача в ході розгляду справи про те, що на даний час позивач самостійно утримує повнолітніх синів, які продовжують навчання, а відповідач не бере участі в їх утриманні, однак під час розгляду справи виявив бажання надавати допомогу у твердій грошовій сумі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право позивача на стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів, які продовжують навчання підлягає захисту, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання синів.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи (постанова Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач працездатний, працює стропальником в ТОВ «Бетон Комплекс» в м. Києві та отримує заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою про доходи № 23 від 15.02.2019 (а.с. 32).

Окрім повнолітніх синів, відповідач має малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 31).

Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню повнолітніх синів суд не вбачає.

Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд враховує обставини справи, положення СК України, матеріальне становище повнолітніх синів та сторін, стан їх здоров'я, наявність у відповідача на утриманні малолітньої доньки, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів з моменту пред'явлення позову і до закінчення навчання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку. В такому розмірі аліменти будуть необхідними та достатніми для забезпечення утримання повнолітніх синів до закінчення їх навчання, але не більше як до досягнення ними 23 років та не призведе до пушення прав інших осіб в утриманні яких приймає участь відпвідач.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768, 40 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись статтями 182, 183, 191, 198-200 Сімейного кодексу України, статтями 12,13,81, 141 та 264 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, адреса проживання: АДРЕСА_2) аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, на утримання повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання в Державному вищому навчальному закладі «Український державний хіміко-технологічний університет», але не більше як до досягнення ним 23 років та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період його навчання в комунальному закладі вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради, але не більше як до досягнення ним 23 років, на користь ОСОБА_1, (ІН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3), починаючи з 11 грудня 2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, адреса проживання: АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 26 квітня 2019 року.

Суддя: В. О. Говоруха