Справа № 199/4851/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:головуючого судді Руденко В.В.,при секретарі Куземі О.Г., за участі представника заявника ОСОБА_1, державного виконавця Барбашина А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, заінтересована особа-боржник: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Заявник в обґрунтування скарги зазначила, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2017 р. № 199/4851/16 позовні вимоги ОСОБА_2, яка також діє, як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням та вселення задоволено частково, вселено ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до житлового приміщення квартири АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який було предявлено до примусового виконання. На підставі виконавчого листа державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 було вселено стягувача та її малолітнього сина. Після вселення скаржника та її малолітнього сина, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення провадження ВП № 55919557, не дивлячись на те, що примусове вселення було здійснено 05.02.2019 р, вже 06.02.2019 р. зі сторони боржника були змінені замки до вхідних дверей квартири. 14.02.2019 р. стягувачем було подано заяву про відновлено виконавчого провадження та здійснення повторного вселення стягувача та її малолітнього сина. Разом із заявою стягувачем було подано дублікат виконавчого листа та чек про сплату авансового внеску на проведення виконавчих дій. 21.02.2019 року представником стягувача було отримано від державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу. Мотивами відмови з посиланням на п.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» стало те, що стягувачем було подано дублікат виконавчого провадження в той час, як предявляти необхідно оригінал.

Заявник просила скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 15.02.2019 року та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження та здійснити вселення заявника та її малолітнього сина до житлового приміщення: квартири АДРЕСА_2.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Державний виконавець вважав свої дії законними.

Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2, яка також діє як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням, вселено ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

14 лютого 2019 року представником заявника до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подано заяву про відновлення виконавчого провадження, в якому заявника просив відновити виконавче провадження та повторно вселити заявника та її малолітнього сина до житлового приміщення квартири АДРЕСА_2.

15 лютого 2019 року державним виконавцем Амур-Нижньодіпровського відділу виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 направлено заявнику повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою повернення виконавчого документу став той факт, що до відділу надійшов дублікат виконавчого листа № 199/4851/16 від 22.11.2017 року. Для виконання вимог виконавчого провадження необхідно предявити оригінал виконавчого листа.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обовязковість виконання рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до розяснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 17.4. розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 року заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавчця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа та квитанцією про сплату авансового внеску, крім випадків, коли стягувач звільняється від сплати авансового внеску відповідно до частини 2 статті 26 Закону та у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, де відсутня така підстава, як предявлення дублікату виконавчого листа, а не оригіналу виконавчого листа. Крім того, державний виконавець посилається як на підставу повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», в той час як вказана норма закону встановлює обмеження для здійснення примусового виконання рішень для приватного виконавця.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259,447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 в частині винесення повідомлення від 15 лютого 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з примусового виконання дубліката виконавчого листа 199/4851/16, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про вселення ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_5 до житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 та скасувати вказане повідомлення.

Зобовязати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа 199/4851/16, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про вселення ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_5 до житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 згідно вимог статті 67 Закону України «Про виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали апеляційної скарги.

Суддя: