Дата документу 15.04.2019
Справа № 320/5834/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участі:

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача, ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 користь у якості відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вартість матеріальної шкоди від пошкодження транспортного засобу в сумі 199809,66 гривень; збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 165000 гривень; моральну шкоду в розмірі 10000 гривень; понесені по справі судові витрати на загальну суму 5420,00грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.09.2017 року о 11 годин 50 хвилин ОСОБА_2 на 372 км а/д м-18 Харків-Сімферополь керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1, при здійсненні маневрування, а саме обгону автомобіля, не впевнившись, що це буде безпечним для нього та інших учасників дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес Спрінтер д/н/ АР0163АО під керуванням ОСОБА_1, чим порушив п.13.3, 14.2 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 01.11.2017 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 піддано адміністративному стягненню у виді накладення штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Третя особа ОСОБА_3 є власником автомобіля Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1, яким на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував відповідач. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 3022 по визначенню майнової шкоди, спричиненої володільцю КТЗ майнова шкода дорівнює 445122,23грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ»». Він своєчасно після скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки страховим полісом встановлено страхову суму в розмірі 100000грн. без відшкодування суми франшизи, то 29.03.2018 він отримав суму страхового відшкодування у повному обсязі. Таким чином, третя особа ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ»» виконала свої зобовязання щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі. Згідно висновку експортного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість Мерседес Спрінтер д/п АР 0163АО в після аварійному стані становить 145312.57 гривен. Оскільки він бажає, щоб належний йому транспортний засіб в після аварійному стані залишився у нього, то відповідач повинен відшкодувати йому матеріальну шкоду за відрахуванням ринкової вартості автомобілю після дорожньо-транспортної пригоди. В звязку з тим, що дорожньо-транспортної пригоди сталася з вини відповідача, то він повинен виплатити на його користь суму майнової шкоди в розмірі 199809,66 гривень(445122,23грн.-145312,57грн.-100000грн.).

Належний йому автомобіль до дорожньо-транспортної пригоди використовувався ним, як ФОП у здійсненні підприємницької діяльності. Напередодні дорожньо-транспортної пригоди між ним, як ФОП та ТОВ «Трина» було укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.09.2017. Протягом майже місяця він виконував свої зобовязання з перевезення вантажу за цим договором своєчасно та в повному обсязі. Однак внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він вимушений був направити ТОВ «Трина» листа від 30.09.2017 з проханням розірвати укладений між ними договір через неможливість виконання ним умов договору. Оскільки інших вантажних транспортних засобів у нього немає, то його дії з ініціювання розірвання договору були вимушеними та обґрунтованими. Додатковою угодою від 01.10.2017 договір перевезення вантажу автомобільним транспортом було розірвано. Укладаючи договір, він розраховував отримати за час його дії доходи у розмірі 180000 гривень, але через пошкодження належного йому транспортного засобу він був вимушений ініціювати розірвання договору. З урахуванням того, то все ж таки за місяць дії договору він отримав доходи в сумі 15000 гривень, то збитки за цим договором складають 165000гривень. З урахуванням того, що збитки виникли у нього з вини відповідача, то він вважає, що він повинен відшкодувати йому їх в повному обсязі, тобто в сумі 165000гривень упущеної вигоди.

Окрім того, позивач зазначив, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження його майна, оскільки він позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, був порушений його нормальний спосіб життя. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 гривень.

В судове засідання сторони не зявилися.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її та позивача відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про часткове визнання уточнених позовних вимог, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 199809,66грн., щодо решті заявлених вимог просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на необґрунтованість та недоведеність. Крім цього, у звязку зі складним матеріальним становищем відповідача, станом його здоровя, представник відповідача просить суд відстрочити виконання рішення суду строком на шість місяців.

Від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить вирішити справу у відповідності до закону.

Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.11.2017 встановлено, що 22.09.2017 року о 11 годин 50 хвилин ОСОБА_2 на 372 км а/д м-18 Харків-Сімферополь, керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1, при здійсненні маневрування, а саме обгону автомобіля, не впевнившись, що це буде безпечним для нього та інших учасників дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес Спрінтер д/н/ АР0163АО під керуванням ОСОБА_1, чим порушив п.13.3, 14.2 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено. У звязку з чим, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 піддано адміністративному стягненню у виді накладення штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень на користь держави./а.с.15-16/

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час розгляду справи в суді дана постанова є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія ОСОБА_2 в настанні дорожньо-транспортної пригоди 22.09.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобілю Мерседес Спрінтер д/н/ АР0163АО, яким він керував на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 22.09.2017./а.с.89/

Третя особа ОСОБА_3 є власником автомобілю Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1, яким на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_2О./а.с.81/

За змістом п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

22.09.2017 року у ОСОБА_2 був наявний реєстраційний документ на транспортний засіб Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1 та посвідчення водія, що відповідно до законодавства України є достатньою підставою для керуванням ним.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та визначаючи розмір такої шкоди, суд враховує положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки Фольксваген Транспортер д/н НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»». Договір страхування посвідчено полісом №АК 5759646(а.с.80).

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством.

За змістом ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо

його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями ст.34 Закону встановлено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до ст.35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Положеннями ст.36 Закону зобов'язано страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3022 по визначенню майнової шкоди, спричиненої володільцю КТЗ Мерседес Спрінтер д/н/ АР0163АО ОСОБА_1 майнова шкода дорівнює 445122,23грн. /17-21/

Позивач своєчасно після скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди звернувся з відповідною заявою до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ»» про виплату страхового відшкодування.

Оскільки страховим полісом встановлено страхову суму в розмірі 100000грн. без відшкодування суми франшизи, то 29.03.2018 позивач отримав суму страхового відшкодування у повному обсязі.

Таким чином, третя особа ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ»» виконала свої зобовязання щодо виплати позивачу страхового відшкодування в повному обсязі.

Згідно вищевказаного висновку експортного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість Мерседес Спрінтер д/п АР 0163АО в після аварійному стані становить 145312.57 гривен.

В звязку з тим, що дорожньо-транспортної пригоди сталася з вини відповідача, то з нього необхідно стягнути на користь позивача суму майнової шкоди в розмірі 199809,66 грн. (майнова шкода 445122,23грн. ринкова вартість в після аварійному стані 145312,57грн страхове відшкодування 100000грн. = 199809,66 грн.).

З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт настання страхового випадку та завдання позивачу майнової шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 199809,66 грн., яка не заперечувалась відповідачем та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (упущеної вигоди) в сумі 165000 гривень суд зазначає наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті кредитором заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином. Нічим не підтверджені розрахунки кредитора про можливі доходи до уваги братися не повинні.

Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права. Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється кредитором. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків. Нездатність кредитора обґрунтувати вимоги про відшкодування упущеної вигоди може бути для суду підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 09.12.2014 року по справі 3-188гс14.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Позивачем на підтвердження спричинених йому збитків (упущеної вигоди) внаслідок ДТП, яка сталася 22.09.2017 надано договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.09.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Трина», додаткову угоду до договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.10.2017, акт виконаних робіт від 01.10.2017, лист ТОВ «Трина» від ФОП ОСОБА_1 про надання згоди на дострокове розірвання договору перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.09.2017, лист Територіального сервісного центру №2342 про реєстрацію за ОСОБА_1 рухомого майна від 22.06.2018.

Як зазначає позивач, укладаючи договір з ТОВ «Трина» на перевезення вантажу автомобільним транспортом він розраховував отримати за час його дії доходи у розмірі 180000 гривень, але через пошкодження належного йому транспортного засобу він був вимушений ініціювати розірвання договору. З урахуванням того, що за місяць дії договору він отримав доходи в сумі 15000 гривень, то збитки за цим договором складатимуть 165000гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Проте такі доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки вимоги позивача про стягнення збитків, які ґрунтуються на розрахунках прибутку, є теоретичними, побудованими на очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені належними доказами, які б свідчили про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач; позивачем не доведено отримання ним 15000 грн. за місяць роботи, не надано жодного належного доказу на підтвердження отримання вказаної суми (платіжного документа, відомостей з ДФС України тощо).

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення збитків у розмірі 165000грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 10000 гривень суд зазначає наступне.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000 грн. позивач обґрунтовує тим, що через дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з вини відповідача, автомобіль з часу його придбання експлуатувався ним трохи більше місяця. Витративши значну суму на придбання автомобіля, він через нетривалий час вимушений був докладати зусилля для пошуку грошових коштів на ремонт автомобіля після ДТП. Вказані обставини негативно вилинули не тільки на його майнове становище, а й на моральний, психологічний стан.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилом п.3 ч.2 та ч.3 ст.23ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд враховує, що позивачу безперечно були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яким він володіє, загалом після спричинення збитків позивачу минуло більше ніж півтора року і позивач не отримав суму відшкодування в повному обсязі, вимушений був подавати позов до відповідача, очікуючи виплату компенсації матеріального збитку від останнього.

З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжних доручень від 24.07.2018 у сумі 5420,00грн. /а.с.1,2/

Представник відповідача у звязку зі складним матеріальним становищем відповідача, станом його здоровя, просив суд відстрочити виконання рішення суду строком на шість місяців.

Суд вважає, що така вимога не ґрунтується на законі.

Частинами 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені представником відповідача обставини не є винятковими, тобто такими, які істотно ускладнюють чи позбавляють можливості боржника виконати рішення суду.

Таким чином, у задоволенні заяви представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди від пошкодження транспортного засобу у сумі 199 809 /ста девяноста девяти тисяч вісімсот девяти/ гривень 66 копійок та моральної шкоди в сумі 5 000 /п»яти тисяч/ 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на загальну суму 5420 /пять тисяч чотириста двадцяти/ 00 гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Треті особи:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», розташоване за адресою: м. Київ, вул. Артема, 40.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Повний текст рішення складено 25.04.2019.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова