Справа № 202/7187/18
Провадження № 2/202/749/2019
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової А.О.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру, -
Позивач ОСОБА_2 у листопаді 2018 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою про визнання права власності на квартиру, відповідно до якої просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 09 серпня 2016 року.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 18 грудня 2005 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді квартири АДРЕСА_2, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, які доводяться померлій дітьми. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, який було посвідчено 14 липня 2005 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, згідно якого, ОСОБА_5 на випадок її смерті, належну їй квартиру № 53 по пр.Миру, в буд. № 71 у м. Дніпрі, заповідала ОСОБА_4. 29 червня 2006 року, у передбачений чинним законодавством строк, ОСОБА_4 звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що заведена спадкова справа № 635/06. Відповідач у передбачений строк із заявою про прийняття спадщини не звертався та належним чином спадщину після смерті ОСОБА_5 не оформив.
09 серпня 2016 року ОСОБА_4 померла та спадкоємцем після її смерті є позивач ОСОБА_2, яка доводиться померлій донькою.
За життя ОСОБА_4 право власності на спадщину після смерті ОСОБА_5 не оформила.
У передбачений чинним законодавством строк ОСОБА_2 звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, на що отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру та неможливістю отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло.
Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту порушених прав та інтересів.
Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2018 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5, яка померла 08 грудня 2005 року та належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4, яка померла 09 серпня 2016 року.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. У звязку із повторною неявкою відповідача в судове засідання, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, натомість в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника Шостої дніпровська державна нотаріальна контора.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 2005 року померла ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй за життя майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, у м. Дніпрі, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів (а.с.57). Згідно до технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_5, квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 на праві особистої власності на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і внесена в реєстраційну книгу за № 14п-12 (а.с.58).
14 липня 2005 року ОСОБА_5 було складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за № 2-930, яким вона заповіла ОСОБА_4 належну їй на праві приватної власності жилу квартиру № 53, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ (нині Дніпро), пр.Миру, буд. 71 (а.с.50).
29 червня 2006 року, ОСОБА_4 звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, на підставі якої заведена спадкова справа № 635/06, однак за життя своїх спадкових прав на квартиру так і не оформила.
Як вбачається із спадкової справи, відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 10 листопада 2017 року № 14/5-3615, відповідно до картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08 квітня 1993 року до дня смерті (08.12.2005 року) та знята з реєстраційного обліку 30.01.2006 року. Склад родини на день смерті ОСОБА_5 (08.12.2005 року) становить 1 (одна) особа: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 02 березня 1998 року по теперішній час (а.с.41-60).
Також з матеріалів вказаної вище спадкової справи встановлено, що 18 квітня 2011 року ОСОБА_3 особисто отримав дублікат свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, однак неодноразові листи Шостої дніпровської державної нотаріальної контори надати документи, які підтверджують право власності на квартиру, останнім ігнорувались (а.с.60).
09 серпня 2016 року ОСОБА_4 померла, про що Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 1015, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 700018 (а.с.63).
Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом першої черги є позивач ОСОБА_2, яка доводиться померлій донькою, що підтверджено копією свідоцтва про народження позивача серії V-КИ № 349807 (а.с.4).
Відповідно до копії спадкової справи № 826/2016, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої 09 серпня 2016 року ОСОБА_4, у передбачений чинним законодавством строк 29 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.61-80).
Як вбачається з довідки комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 3553 від 18 серпня 2016 року склад родини на день смерті ОСОБА_4, померлої 09 серпня 2016 року становить дочка ОСОБА_2, тобто позивач у справі, чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер 30 грудня 2009 року, до відкриття спадщини (а.с.72).
Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 листопада 2018 року, державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було відмовлено ОСОБА_2Ю у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 09 серпня 2016 року, у звязку із тим, що не подано правовстановлюючих документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме свідоцтва про право власності на житло від 23 травня 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів.
Згідно з листом Департаменту житлового господарства від 03 квітня 2018 року № 3/9-1700 заявник повинен вирішувати питання про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, отриманого при приватизації державного житлового фонду у судовому порядку. Оформити та видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № 53, яка знаходиться за адресою: м.Дніпро, пр.Миру, буд.71 орган приватизації не має можливості у звязку із тим, що комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на вказану квартиру надавався витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 09 серпня 2016 року шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла 18 грудня 2005 року. Однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті не отримала у звязку із видачею відповідачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру № 53 у м.Дніпропетровську (м.Дніпро), пр.Миру, буд.71 (а.с.60).
ОСОБА_2 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке є обов'язковим для оформлення права на спадщину та видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадщину» від 30 травня 2008 року №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Відповідно до п.п.4.15, 4.18 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується приписами ст.141 ЦПК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 752,92 грн.
Керуючись ст.ст. 328, 392, 1261,1268, 1269, 1270, 1297, 1298ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_7, загальною площею 41,7 кв.м., житловою 15,7 кв.м., складається із: І-коридор, 2 житлова, 3,4,6 кладова, 5 кухня, 7- ванна, 8 туалет, І-лоджія, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 09 серпня 2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст складено 06 травня 2019 року.
Суддя ОСОБА_8