Справа №345/958/19
Провадження № 2/345/622/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 15.11.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2017 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі по 1000,00 грн., щомісячно.

Позивач зазначає, що з метою забезпечення захисту прав та інтересів малолітньої дочки ОСОБА_6 , слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2017 року, а саме стягувати аліменти не у твердій грошовій сумі, а в 1/4 частці від всіх видів доходів відповідача. Позивач наголошує, що встановлення аліментів у частці від всіх видів доходів відповідача дозволить у випадку відсутності у відповідача достатнього заробітку стягувати аліменти в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму, або ж автоматично збільшить розмір стягуваних аліментів у випадку підвищення рівня його заробітків.

Відповідач може сплачувати аліменти, оскільки займає достатньо високе матеріальне становище, яке дозволяє йому купувати цінне майно. Так, відповідач 25.05.2016 року придбав 1/10 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки Nissan, 2006 р.в. Вказані факти зафіксовані в рішенні Калуського міськрайонного суду від 12.07.2017 року та рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року. Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого просить врахувати, що з 2012 року він не може знайти постійну роботу, не має постійного та стабільного джерела доходів. Заробітки, які він отримує, мають тимчасовий та нерегулярний характер. відповідач просить врахувати, що 26.04.2016 року він одружився із ОСОБА_5 Тривалий період часу його дружина не має можливості працювати, перебуває на його утриманні, хворіє та потребує дорогого лікування.

Також відповідач повідомляє, що на примусовому виконанні у 1 Київському відділі ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області протягом 2017-2018 р.р. знаходились виконавчі провадження по стягненню аліментів, по стягненню заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочені аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Загальна сума боргу за вказаними виконавчими провадженнями та витратами на виконавчий збір становила 50 000,00 грн. Вказана заборгованість та прострочення сплати аліментів виникла з того приводу, що відповідач не мав постійної роботи та постійного джерела доходів для сплати аліментів. Для сплати вказаної суми боргу був змушений позичати кошти, які повертає по теперішній час.

На даний час відповідачем аліменти сплачуються щомісячно, заборгованості зі сплати аліментів немає. Сума аліментів у розмірі 1000,00 грн. є реальною, яку позивач може сплачувати на теперішній час, не маючи постійного місця роботи та маючи на своєму утриманні хвору дружину. Враховуючи вищевказані обставини, а також, щоб уникнути повторення ситуації із виникненням заборгованості по сплаті аліментів, відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відповідь на відзив, згідно якого вважає доводи відповідача необґрунтованими. Так, доводи відповідача про його незадовільне матеріальне становище спростовуються тим, що 25.05.2016 року відповідач придбав 1/10 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки Nissan, 2006 р.в. Доводи відповідача про те, що він з 2012 року не може знайти постійну роботу не підтверджується жодними доказами. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_5 є безпідставним, адже ним не надано жодних належних доказів, які б підтверджували її непрацездатність.

Позивач наголошує, що зміна способу стягнення аліментів, який встановлений рішенням суду від 12.07.2017 року є правом позивача, як одержувача аліментів та не залежить від зміни матеріального чи сімейного становища відповідача (боржника). Тому позивач просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.12.2012 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 5-6). Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2017 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно (а.с. 7-10). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.12.2017 року (а.с. 11-15) рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2017 року змінено в частині визначення часу, з якого стягуються аліменти; в іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувану.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Суд враховує майновий стан відповідача, те, що відповідач не представив суду доказів про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості з метою пошуку роботи. За таких обставин відповідач має можливість працевлаштувався та виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дочки ОСОБА_6 .

Окрім того, суд відхиляє покликання відповідача щодо перебування на його утриманні дружини ОСОБА_5 (а.с.36), оскільки долучені до матеріалів справи протоколи магнітно-резонансної томографії (а.с. 37, 38, 39) не підтверджують її непрацездатність. В матеріалах справи відсутні відповідні виписки з історій хворіб та документи, які б підтвердили вартість витрат на лікування ОСОБА_5 До того ж відповідачем не надано відповідних належних доказів щодо надання їй такого матеріального утримання. Натомість в матеріалах справи наявні квитанції, які навпаки свідчать про те, що дружиною ОСОБА_5 сплачувалися кошти в рахунок погашення відповідачем заборгованості по аліментах (а.с. 40, 41, 42).

При цьому суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Отже, з огляду на вказане, майновий стан позивача для стягнення аліментів у мінімально визначеному законом розмірі не може прийматись до уваги, оскільки у разі, якщо майновий стан, стан здоровя або сімейний стан не дозволяють платнику аліментів надавати дитині утримання в мінімально визначеному законом розмірі, у нього є право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що передбачено статтею 192 Сімейного кодексу України.

За вказаних обставин позов слід задоволити, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 180-182,184 СК України, ст.ст. 19,141, 259, 263-265, 274 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку, Республіка Азербайджан, РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , аліменти на користь дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 345/1981/17 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відкликати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.05.2019 року.

Суддя