КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/9718/17 Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/765/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, як законного представника малолітнього ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М. від 23 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3, як законного представника малолітнього ОСОБА_4, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем прийнято до провадження Київського апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2017 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її батько ОСОБА_9. Після його смерті залишилось спадкове майно в смт. Кельменці Чернівецької області. Спадкоємцями ОСОБА_9 є вона та її брат ОСОБА_6 (відповідач у справі). На час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем, прийняла спадщину та використовувала її. З метою оформлення спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Кельменецького нотаріального округу Лакусти В.І. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При перевірці поданих документів приватним нотаріусом їй було роз?яснено положення п. 3.21. та 3.22. «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» щодо документального підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем. Оскільки такі документи у неї відсутні, вона звернулася в суд. Зазначала, що між нею та братом (відповідач у справі) не існує спору щодо спадкового майна, однак існує спір щодо часток спадкового майна між спадкоємцями ОСОБА_9 та спадкоємцями ОСОБА_11 - ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 Посилаючись на те, що при наявності спору щодо права на спадщину не може розглядатися заява про встановлення фактів в окремому провадженні, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_9 у порядку позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_6 позовні вимоги та зазначені у позові обставини визнані, про що подано письмову заяву (а.с. 70-71).

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року залучено до участі у справі опікуна малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3, у зв?язку зі смертю ОСОБА_8 (а.с. 87-88, 89, 120-122).

Із наданого позивачем свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 вересня 2017 року вбачається, що після реєстрації шлюбу позивачем змінено прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с. 72).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник третьої особи подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та залишення позовної заяви без розгляду, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що спір виник з приводу спадкування нерухомого майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, то безумовно це викликає необхідність залучення до участі всіх співвласників та спадкоємців, зокрема ОСОБА_4 Визначений позивачем ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_6, який є її рідним братом, є неналежним відповідачем, оскільки спадщину після смерті свого батька у розумінні статті 1268 ЦК України не прийняв. Також звернув увагу на те, що спір з приводу спадкового майна розглядався судами неодноразово. Судові рішення у цивільній справі № 717/1470/16-ц / провадження 61-14155 ск 18 знаходяться на розгляді у Верховному Суді.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_12 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач ОСОБА_6 та треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_6 та третя особа Кельменецька селищна рада Чернівецької області подали до суду апеляційної інстанції письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 208, 222, 226-227). У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що позивач після смерті батька на підставі закону успадкувала відповідну частку у квартирі, але не може отримати правовстановлюючий документ на спадщину, її порушене право підлягає судовому захисту в обраний нею спосіб шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_9.

Згідно довідки Кельменецької селищної рада Чернівецької області ОСОБА_9 був постійним жителем селища Кельменці Чернівецької області, зареєстрованим в АДРЕСА_1 (а.с. 92).

Померлий ОСОБА_9 є батьком сторін у справі: позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6 (а.с. 29, 96-99).

Зафіксовані факти у довідці КП «Чортків Дім» № 1551 від 14 березня 2016 року та в акті про встановлення факту проживання від 14 червня 2016 року, складеного депутатом Чортківської міської ради, свідчать про те, що ОСОБА_5 з 01 листопада 2011 року проживала в АДРЕСА_3 без реєстрації, яка доглядала за своїм батьком ОСОБА_9 до його смерті (32, 33). Зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_5 відповідно до паспортних даних з 03 березня 1992 року значиться в смт. Кельменці Чернівецької області (а.с. 34-35).

Внаслідок смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, що складається з частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_9 заповіту не склав.

Право на спадкування за законом використали діти спадкодавця, звернувшись 20 квітня 2016 року із заявами до Приватного нотаріуса Кельменецького нотаріального округу Лакуста В.І. Позивач ОСОБА_5 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв?язку з прийняттям спадщини, а відповідач ОСОБА_6 - про прийняття спадщини (а.с. 91).

Приватним нотаріусом Кельменецького нотаріального округу Лакуста В.І. 20 квітня 2016 року заведено спадкову справу № 229/2016 та сформовано подію № 43655833 про підготовку до видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 28, 93).

Долучене учасниками справи судове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2016 року (справа № 717/1470/16-ц) свідчить про те, що між ОСОБА_8, яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, та спадкоємцями ОСОБА_9: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник спір стосовно розміру часток на нерухоме майно, що входить до складу спадщини.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2016 року (справа № 717/1470/16-ц), залишеним без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 16 січня 2018 року, частково задоволено позов ОСОБА_8, яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про усунення від права на спадкування та надання права на спадкування (а.с. 149-155, 162-167).

У цій справі, визнаючи за ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності у порядку спадкування за законом на 7/32 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1 та за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом на 7/32 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1, судом першої інстанції встановлені такі обставини, що згідно розпорядження органу приватизації від 28 вересня 1993 року № 50 громадянами ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9 (батько ОСОБА_5 та ОСОБА_6) та ОСОБА_11 в рівних частках було приватизовано квартиру №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 жовтня 1993 року. Таким чином, всі вказані вище особи мали по 1/4 частки права власності у вказаній вище квартирі. 08 жовтня 2010 року ОСОБА_8 (позивач у справі № 717/1470/16-ц) зареєструвала шлюб з спадкодавцем ОСОБА_11. 15 березня 2011 року у подружжя народився син ОСОБА_4 ( позивач у справі № 717/1470/16-ц). ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_14, який 13 квітня 2005 року все своє майно заповів ОСОБА_11. Останній прийняв спадщину після смерті ОСОБА_14, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент його смерті. Також спадщину після смерті ОСОБА_14 у вигляді права на обов'язкову частку в спадщині прийняла його непрацездатна вдова (дружина) ОСОБА_15. Інший спадкоємець після смерті ОСОБА_14 - ОСОБА_9 не мав права на обов'язкову частку в спадщині. Спадкоємці ОСОБА_15 та ОСОБА_11 спадщину прийняли, але не оформили. Таким чином, після смерті ОСОБА_14 1/16 його частики в квартирі №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1, успадкувала ОСОБА_15 за законом та громадянин ОСОБА_11 успадкував за заповітом 3/16 частки ОСОБА_14 в квартирі №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1. Отже, ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_14 належало 1/4 + 3/16 = 7/16 частки квартири №1 загальною площею 46,4 м. кв. по АДРЕСА_1, а ОСОБА_15 належало 1/4 +1/16 = 5/16 частки в спірній квартирі. ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_8. Після її смерті спадкоємцем за законом першої черги був її син ОСОБА_9 (батько ОСОБА_5 та ОСОБА_6), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з нею на момент смерті. Таким чином, на момент смерті ОСОБА_15 частка ОСОБА_11 в спірній квартирі складала 7/16 частки і частка ОСОБА_9 складала 1/4+5/16= 9/16 частки. На момент смерті ОСОБА_11 розмір його частки в спірній квартирі не змінився. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_9, спадщину після його смерті прийняла донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_6. Громадянин ОСОБА_11 на момент смерті ОСОБА_9 був зареєстрований з ним в квартирі АДРЕСА_1, проте він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як ОСОБА_9 з 01 січня 2012 року постійно фактично проживав АДРЕСА_3 разом із своєю дочкою ОСОБА_5 - до ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до моменту смерті. Також з показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_11 з 2010 року до грудня 2014 року проживав з позивачем ОСОБА_8 в АДРЕСА_4, так як вони були одружені і проживали однією сім'єю. Також в матеріалах справи відсутні докази, а представник позивача ОСОБА_8 не надав суду доказів які б підтверджували, що ОСОБА_11 подавав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9. ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_9. Після смерті ОСОБА_11 спадщину прийняла дружина ОСОБА_8 та ОСОБА_4, який є малолітнім сином спадкодавця.

Отже, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_9 з 01 січня 2012 року до моменту смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6) постійно фактично проживав АДРЕСА_3 разом із своєю дочкою ОСОБА_5 На момент смерті частка ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_1, що є спадковим майном, складала розмір 1/4+5/16= 9/16 частки. Після його смерті спадщину прийняла донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_6. ОСОБА_8 та її малолітній син не входять до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_9.

Обставини, що встановлені рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2016 року (справа № 717/1470/16-ц), що набрало законної сили, у якій брали участь ті самі особи, що і у справі, яка переглядається, в силу частини 4 статті 82 ЦПК України є преюдиційними обставинами та не потребують доказуванню при розгляді інших справ у якіх беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судова колегія виходить з такого.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України "Про нотаріат" , "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Заінтересована особа може звернутися в суд із заявою про встановлення фактів, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

При розгляді справ про спадкування суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі чи у приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, вимоги про визнання права на спадщину, у тому числі про встановлення фактів від доведення яких залежить виникнення права на спадкування, в судовому розглядові не підлягають.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_5, крім іншого, посилалась на те, що вона прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на день смерті ОСОБА_9 постійно проживала з ним, доглядала за ним, користується спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

На підставі поданих позивачем доказів вбачається, що за поданою нею заявою до Приватного нотаріуса Кельменецького нотаріального округу Лакуста В.І. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв?язку з прийняттям спадщини, 20 квітня 2016 року заведено спадкову справу № 229/2016 та сформовано подію № 43655833 про підготовку до видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 28, 93).

ОСОБА_5, як спадкоємець, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9 шляхом постійного проживання разом із померлим на день смерті, надала згоду іншому спадкоємцю ОСОБА_6 на прийняття спадщини за законом, як спадкоємцю першої черги, після смерті ОСОБА_9 Письмова згода ОСОБА_5 прийнята Приватним нотаріусом Кельменецького нотаріального округу ЛакустаВ.І., з перевіркою нотаріусом справжності її підпису та дієздатності при оформлені волевиявлення, про що зазначено у заяві № 741 від 04 липня 2016 року (а.с. 103).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_9 підтверджується і встановленими обставинами у рішенні Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2016 року (справа № 717/1470/16-ц).

Долучене позивачем повідомлення Приватного нотаріуса Кельменецького нотаріального округу Лакуста В.І. № 1098/02-14/229/2016 від 20 квітня 2016 року, за змістом якого нотаріус повідомив ОСОБА_6 про те, що ним пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини із роз?ясненням спадкоємцю ОСОБА_6 його обов?язку подати нотаріусу документи, які підтверджують обставини про своєчасне прийняття ним спадщину, а також його право звернутися до суду з питань продовження строку для прийняття спадщини, якщо він фактично не прийняв спадщину, не є відмовою нотаріуса в оформлені спадкових прав спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 та у видачі їм свідоцтва про прийняття спадщини.Дане повідомлення не стосувалось спадкових прав позивача ОСОБА_5, а оформлено нотаріусом за результатом перевірки заяви спадкоємця ОСОБА_6 із зазначенням перешкод для оформлення спадкових прав саме у спадкоємця ОСОБА_6 (а.с. 100).

До того ж, як встановлено колегією суддів та вбачається із долучених матеріалів спадкової справи, що позивач ОСОБА_5, як спадкоємець, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9 шляхом постійного проживання разом із померлим на день смерті, надала згоду іншому спадкоємцю ОСОБА_6 на прийняття спадщини за законом. Того ж дня, 04 липня 2016 року, спадкоємець ОСОБА_6, який пропустив строк для прийняття спадщини, подав Приватному нотаріусу Кельменецького нотаріального округу Лакуста В.І. заяву № 742 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9, яка прийнята нотаріусом (а.с. 104).

Письмова згода спадкоємців, які прийняли спадщину, на подачу заяви про прийняття спадщини спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини, передбачена частиною 2 статті 1272 ЦК України.

Таким чином, наявність письмової заяви спадкоємця, який прийняв спадщину, про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, вказує на те, що між спадкоємцями стосовно спадщини відсутній спір.

Отже, досліджені колегією суддів матеріали справи свідчать про те, що позивачем не надано та матеріалами спадкової справи не підтверджується доказів відмови нотаріусом в оформленні ОСОБА_5 права на спадщину та/або у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з підстав ненадання спадкоємцем ОСОБА_5 документального підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем. Про відсутність спору про право на спадщину між спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 вказують подані позивачем письмові докази та визнані обставини відповідачем. Спір стосовно розміру часток на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, який виник між ОСОБА_8, яка діяла в своїх інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, як спадкоємців після смерті ОСОБА_11, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, як спадкоємців після смерті ОСОБА_9, вирішено в іншій справі № 717/1470/16-ц.

На підставі наданих сторонами доказів та у відповідності із встановленими фактичними обставинами справи, колегія суддів приходить до висновку, що в цьому випадку підстави для пред'явлення позову ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_9 та спір про право на спадщину, що відкрилась внаслідок його смерті ОСОБА_9, відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 264, 265 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів ОСОБА_5 у достатньому обсязі не перевірив, з характером спірних правовідносин належним чином не визначився та не врахував, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та відсутності обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, вимоги учасників правовідносин із спадкування в судовому розглядові не підлягають, оскільки реалізація прав спадкоємців має інший механізм.

Отже, обставини на які заявник посилається в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норми матеріального права знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3, як законного представника малолітнього ОСОБА_4, підлягає частковому задоволенню. Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони у спірних правовідносинах, а відтак у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину та/або у видачі свідоцтва про право на спадщину, наявні підстави для відмови у позові, а не залишення позовної заяви без розгляду.

Неправильне застосування судом першої інстанції зазначених норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового рішення про відмову у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, як законного представника малолітнього ОСОБА_4, задовольнити часткового.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: малолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, Кельменецька селищна рада Чернівецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: