Апеляційне провадження № 22-ц/824/2846/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 761/4085/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., Вербової І.М. та Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна»

(далі ПрАТ - «ВФ Україна»),

відповідачі ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва, ухваленого 23 січня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Журибеди О.М.,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ПрАТ «ВФ Україна» звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Свої вимоги мотивувало тим, що між приватним акціонерним товариством «МТС Україна», перейменованого в подальшому на ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_4 у квітні 2001 року було укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку на номер телефону НОМЕР_3 (контракт 03).

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку згідно п. 3.1 договору ОСОБА_4 було присвоєно особовий рахунок НОМЕР_4, який в подальшому змінено на НОМЕР_4.

В серпні 2015 року було зафіксовано користування послугою «Мобільний GPRS- інтернет» на території Іспанії. Зазначені послуги були надані на суму 35 520 грн. 27 коп. (з ПДВ та ПФ). Усі послуги за мобільним номером НОМЕР_3 були надані і протарифіковані відповідно до тарифів ПрАТ «МТС Україна», що діяли в серпні 2015 року.

Відповідно до умов договору, тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв'язку», згоду з якими підтверджено підписом відповідача, ОСОБА_4 взяв на себе обов'язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв'язку. Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Позивач здійснив фактичні дії щодо виконання договору в повному обсязі. Однак відповідач зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого у період з 1 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість.

31.08.2015 позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок за послуги, що були надані в серпні 2015 року. Рахунок мав бути сплачений до 16 вересня 2015 року.

Проте, відповідач не оплатив отримані ним послуги.

Таким чином, позивач просив стягнути з з ОСОБА_5 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 33 450,39 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року позов ПАТ «ВФ Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 33 450 грн. 39 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував, зокрема, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги надану позивачем роздруковану довідкову деталізовану інформацію на підтвердження факту надання послуг. Вказує, що він згоди на використання послуги «Мобільний GPRS-Інтеренет» позивачу не надавав, а тому нарахування позивачем заборгованості за такі послуги є незаконним.

Зазначає, що з наданих документів до позовної заяви неможливо встановити за яким тарифом була нарахована сума боргу йому, як споживачу, та чи був він обізнаний із вказаним тарифом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, справу розглянуто без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі комунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

У ст.63 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що телекомунікаційні послуги, надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до пункту 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року, роумінг - послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв'язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4 не замовляв, а у подальшому відмовився від послуги міжнародного роумінгу, всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, як такими, що ґрунтуються на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 5801079/НОМЕР_4 від 25.04.2001 на номер телефону НОМЕР_3 (контракт 03) (ас. ас. 12-14).

Згідно п.3.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та дійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_4

З технічних причин, у зв'язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок НОМЕР_4 було замінено на НОМЕР_4.

Своїм підписом відповідач підтвердив отримання тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв'язку», ознайомлений з цінами і тарифами, умовами договору, Умовами користування і зобов'язується їх виконувати.

ПрАТ «ВФ Україна» здійснила фактичні дії, щодо виконання договору в повному обсязі.

В серпні 2015 року було зафіксовано користування послугою «Мобільний GPRS- інтернет» на території Іспанії. Доступ до мережі інтернет при використанні роумінгу оплачується в розмірі 15,00 грн. /100 КБ (з ПДВ та ПФ). Одиницею тарифікації є 100 КБ (кожні неповні 100 КБ тарифікуються як повні). Нарахування відбувається за фактом використання Інтернет-доступу, тобто тарифікації підлягає об'єм переданих/прийнятих даних. Отже, зазначені послуги були надані на суму 35 520 грн. 27 коп. (з ПДВ та ПФ). Усі послуги за мобільним номером НОМЕР_1 були надані і протарифіковані відповідно до тарифів ПрАТ «МТС Україна», що діяли в серпні 2015 року.

ОСОБА_4 зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги на умовах визначених договором (п.2.4.2.), а також сплачувати авансові внески до моменту фактичного використання попереднього внеску.

Відповідно до п. 3.3 договору, за наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок № від 31.08.2015, за послуги, що були надані в серпні 2015 року. Підтвердженням отримання послуг є паперова копія електронного документу «Довідкова інформація про надані послуги за період з 01.08.2015 по 31.08.2015 (Додаток № 8). Рахунок мав бути сплачений до 16 вересня 2015 року.

Проте, відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги, а звертався до Центру обслуговування абонентів ПрАТ «МТС Україна» 02.09.2015 з заявою про врегулювання проблеми заборгованості по рахунку користувача та 21.12.2015 з заявою про те, що його дохід не дозволяє оплатити заборгованість у повному розмірі, оскільки він є пенсіонером та просив розстрочити заборгованість або списати її повністю(ас.ас.39, 42).

Забезпеченням виконання зобов'язання відповідача перед позивачем є договірна санкція. Абонент несе відповідальність у вигляді сплати на користь відповідача договірної санкції в розмірі 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії.

На адресу ОСОБА_4 позивачем була надіслана претензія № С46/07 від 27.07.2016 з проханням сплатити суму заборгованості в розмірі 35 450 грн. 39 коп. Так, 16 серпня 2016 року на особовий рахунок абонента ОСОБА_4 НОМЕР_4 надійшов платіж в сумі 2000 грн.00 коп. Решта боргу залишилась несплаченою (ас.ас. 9-10).

30 червня 2017 року ПрАТ «ВФ Україна» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з ОСОБА_4

19 липня 2017 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 759/10007/17 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 33 450 трн. 39 коп. та судових витрат в сумі 800 грн. 00 коп.

17 листопада 2017 року Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва судовий наказ було скасовано (ас.ас. 7-8)

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження надання ОСОБА_4 телекомунікаційних послуг, зокрема, послуг з міжнародного роумінгу, ПрАТ «ВФ Україна» надало суду довідкову інформацію про надані послуги за період з 1 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року (ас.ас. 16-31).

З наданої позивачем довідки «Звіт по історії балансу абонента» від 7.03.2018 вбачається, що за період з 01 січня 2015 року по 05 березня 2018 року по особовому рахунку № НОМЕР_4, який належить ОСОБА_4, рахується заборгованість у розмірі 34 187 грн. 12 коп. (ас.38).

Відповідач ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів на спростування факту надання йому позивачем телекомунікаційних послуг з міжнародного роумінгу та на спростування розміру заборгованості, що є його процесуальним обов'язком відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що в ході листування з позивачем, ОСОБА_4 не заперечував факт користування наданими йому позивачем послуг з міжнародного роумінгу, несплата яких призвела до утворення заборгованості, а заборгованість по своєму особовому рахунку просив реструктуризувати, що підтверджується його листом від 21 грудня 2015 року (ас.42).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не надавав згоди на використання послуги «Міжнародний роумінг» та «Мобільний Інтернет, ММS», не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з часу нарахування позивачем заборгованості у серпні 2015 року і по теперішній час ОСОБА_4 не оскаржував дії ПрАТ «ВФ Україна» щодо нарахування заборгованості за надані послуги, у тому числі, в судовому порядку. Наведені вище обставини свідчать про визнання ним факту користування замовленими послугами роумінгу та розміру нарахованої позивачем заборгованості.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у вказаному вище розмірі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: