Справа № 2-1511/07 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1453/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю правонаступника позивача ОСОБА_2, представника правонаступника позивача ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4, представника апелянта ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року в складі судді Даниліва Є.О. у справі за позовом ОСОБА_6, правонаступником якого є ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

встановила:

У жовтні 2007 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 393 у с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області та земельної ділянки площею 0,5443 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Оскільки право власності на вказану земельну ділянку за життя його дружина ОСОБА_7 юридично не оформила, то спірна земельна ділянка рахувалася за її матір'ю ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив в порядку спадкування визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,5443 га, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Миколаївської сільської ради с. Городиславовичі Пустомитівського району Львівської області, що значиться за ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку, площею 0,5443 га, призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Миколаївської сільської ради, с. Городиславовичі, Пустомитівського району, Львівської області, що значиться за ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4, яка не була стороною у справ, однак вважає, що оскаржуваним рішення порушено її права. Апеляційна скарга подана 08.10.2017 року (а.с. 45 конверт).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20.10.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року залишено без руху, підстави для поновлення строку визнані неповажними, апелянту надано строк для усунення недоліків такої, а саме у визначений строк запропоновано сплатити судовий збір та подати заяву з посиланням на інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, роз'яснено наслідки невиконання такої.

06.11.2017 року представник апелянта ОСОБА_5 подав заяву про усунення недоліків та долучив оригінал квитанції про сплату судового збору.

01.12.2017 року представник апелянта ОСОБА_5 звернувся в суд із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження з інших підстав.

Просив поновити строк на апеляційне оскарження покликаючись на те, що спірна земельна ділянка не входила до складу спадкового майна, про судовий процес по розгляду справи за позовом батька про визнання права власності на земельну ділянку апелянт не знала та не могла догадуватись, оскільки не знала, що батько буде звертатись до суду з відповідним позовом, не залучивши її до участі у справі, зазначені обставини, на думку апелянта, є поважною причиною порушення строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року. Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслано апелянту.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд звернув увагу на те, що на стадії відкриття апеляційного провадження не вирішується питання складу спадкового майна чи правомірність його успадкування (набуття права власності на таке), з»ясуванню належить підстава пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність поважних причин для його поновлення.

Оскільки апелянт ОСОБА_4 знала про смерть своєї матері, тому знала про відкриття спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, відтак мала цікавитись її подальшою юридичною долею, зокрема спадкуванням іншим із спадкоємців. Думки та доводи апелянта з приводу того, що спірна земельна ділянка не входила в спадкову масу, не виключають існування такої в принципі, як об'єкту цивільних правовідносин, який з цивільного обороту не вилучений.

24.02.2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2018 року залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_6, який помер 16 березня 2017 року - ОСОБА_2.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14.12.2017 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи висновки Верховного Суду викладені в постанові від 06.06.2018 року, які в силу ч. 5 ст. 411 ЦПК України є обов'язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи та доводи апелянта ОСОБА_4, а також її представника ОСОБА_5 в частині поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, ухвалою апеляційного суду від 09.07.2018 року апеляційне провадження у справі відкрито, поновлено строк на апеляційне оскарження, учасникам справи запропоновано подати відзиви на апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи, що мають значення для справи, не доведено обставини, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Покликаючись на постанову пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_7, крім цього оскаржуваним рішенням порушуються її права на спірну земельну ділянку, однак суд першої інстанції взагалі не врахував, що ОСОБА_4 є донькою та спадкоємцем ОСОБА_7

Просив скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року та закрити провадження у справі у зв'язку із смертю позивача ОСОБА_6

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

19.10.2018 року цивільна справа № 2-1511/07 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на підтримку доводів скарги, а також пояснення правонаступника позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дружина позивача за життя юридично не оформила право власності на спірну земельну ділянку, за позивачем, як єдиним спадкоємцем за законом, необхідно визнати право власності на вказане майно в порядку спадкування.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Статями 1216 та 1217 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), і що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно довідки № 4328/03-32 від 28.10.2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 02.07.1968 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, запис акта № 170. Прізвище після реєстрації одруження ОСОБА_6 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача по справі ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 13.01.2000 року відділом РАГС Львівського міськвиконкому, актовий запис № 346 (а.с. 3).

Після смерті ОСОБА_7 залишилась спадщина, що складалась з житлового будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 0,5443 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, земельної частки (паю) площею 1,51 га. в селі Городиславовичі на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району, грошових вкладів в ТВБВ Ощадного банку № 6319/095 в м. Львова.

03.11.2005 року позивач ОСОБА_6 звернувся в Другу львівську нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, зазначив про склад спадкового майна та спадкоємців та те, що спадщину приймає.

25.12.2007 року ОСОБА_6 отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну частку (пай) площею 1,51 га. в селі Городиславовичі на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району, а 09.06.2008 року на грошові вклади в ТВБВ Ощадного банку № 6319/095 в м. Львова (спадкова справа №1017 а.с. 36,37).

При цьому право власності на земельну ділянку площею 0,5443 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства не оформив, оскільки дружина ОСОБА_7 не встигла оформити право власності на належну їй земельну ділянку за життя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_6 помер, про що складено актовий запис № 310 (а.с. 42).

Оскаржуючи рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року апелянт ОСОБА_4 покликалась на те, що не брала участі у розгляді справи, однак є дочкою покійної ОСОБА_7, відтак її спадкоємцем, тому оскаржуваним рішенням порушено її права.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З метою об'єктивного розгляду справи та з метою з»ясування питання про порушення прав апелянта ОСОБА_4 в контексті спадкування відповідного майна (на що звернуто увагу Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 року, (а.с. 111, зворот), апеляційний суд витребував копію спадкової справи № 1017, заведену після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала у с. Городиславовичі, Пустомитівського району Львівської області.

Так, в матеріалах спадкової справи № 1017 міститься заява ОСОБА_4 від 12 жовтня 2007 року про те, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім цього, із заяви слідує, що встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини нею пропущений, в суд за продовженням цього терміну звертатися не буде, на оформлення своїх спадкових прав не претендує. Нотаріусом роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (спадкова справа №1017 а.с. 3 ).

Колегія суддів звертає увагу, що заява про відмову від спадщини була подана апелянтом ОСОБА_4 до подання позову її батьком, покійним ОСОБА_6 25.10.2007 рокудо Пустомитівського районного суду та ухвалення оскаржуваного рішення від 26 листопада 2007 року (а.с. 1).

За змістом частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна особа несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 пропустила строк на прийняття спадщини після смерті мами ОСОБА_7, про що повідомила нотаріуса заявою від 12.10.2007 року, рішення суду про продовження строку на прийняття спадщини або визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суду не надала, при цьому у поданій нотаріусу заяві вказала, що не буде звертатися до суду із заявою про продовження терміну прийняття спадщини, оскільки на оформлення спадкових прав не претендує, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення її прав та обов'язків, як спадкоємця ОСОБА_7, з якими законодавець пов'язує право особи на частку в спадковому майні, відтак колегія суддів приходить висновку, що оскаржуваним рішенням не вирішувались питання про права та обов'язки апелянта ОСОБА_4, тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 260, п. 3 ч. 1 ст. 362, ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2007 року в складі судді Даниліва Є.О. у справі за позовом ОСОБА_6 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 16 квітня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк