Справа № 500/8555/18
Провадження № 2/500/315/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 .,

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_19 .,

представника відповідача за первісним позовом - ОСОБА_4 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, розподіл спадкового майна та зустрічним позовом ОСОБА_8 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2018 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звернулась до суду з позовними вимогами, якими (з урахуванням уточнення від 05.03.2019 року) просить: встановити факт проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року по 28.11.2012 року ; визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на: 5/8 часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; нежитлове приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.; 5/8 часток легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ). Визнати за ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на: 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 1/8 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ). Визнати за ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на: 2/8 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м; 2/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2/8 частки легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з серпня 2009 року вона знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_10 . 27.07.2010 року вони разом придбали квартиру АДРЕСА_2 . Вказану квартиру вони придбали за спільні кошти, а також, за рахунок грошей отриманих у кредит за договором №ODH0GK від 26.07.2010 року на ім`я ОСОБА_10 , а вона являлась поручителем відповідно договору поруки на ім`я ОСОБА_11 (дошлюбне прізвище позивача). Разом вони виплатили суму боргу за зазначеним кредитом. 28.11.2012 року позивач вступила у шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_10 ». У період шлюбу, вони придбали таке майно: квартиру АДРЕСА_3 ; легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ). Таким чином, позивач, вважає, що майно у вигляді: квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, стало об`єктом сумісної власності та їй повинно належати на праві власності 1/2 частина вказаного сумісного майна. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частку квартини (нежитлове приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ); земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 за життя він не складав. Позивач та їх спільні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , являються спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 Інші спадкоємці першої черги за законом являються: неповнолітній син ОСОБА_8 ; мати ОСОБА_14 . Інших спадкоємців першої черги немає. Позивач та її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, ОСОБА_14 подала заяву до нотаріуса про відмову від спадщини на користь ОСОБА_6 . Таким чином, усі спадкоємці мають право на 1/5 частку спадкового майна, а ОСОБА_6 - на 2/5 частин. Приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що наявний спір щодо спільного майна подружжя. Між ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , досягнуто угоди від 19.02.2019 року про розподіл майна.

06.03.2019 року ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просила визнати за ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 04.04.2019 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_8 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , яка дів свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 , яка дів свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно та розподіл спадкового майна.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі, та визнали зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , не заперечували проти їх задоволення.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за первісним позовом, не заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз`яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу.

Згідно п. 20. постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведених положень випливає центральна, на погляд суду, ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність якої встановлена судом.

Як встановлено судом, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 проживали однією сім`єю без шлюбу, оскільки спілкувалися як подружжя, планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру, що не заперечується сторонами.

Таким чином, наданими сторонами у судовому процесі доказами, повністю підтверджується факт проживання однією сім`єю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без реєстрації шлюбу з серпня 2009 по 27.11.2012 рік. Встановлено, що вони проживали як подружжя, вели спільне господарство, та мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя. Проживаючи однією сім`єю, ОСОБА_15 та ОСОБА_10 були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, формували сімейний бюджет, витрачали кошти на придбання майна, тобто мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю.

Вказане також визнається відповідачем.

Згідно договору купівлі-продажу від 27.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі №3740, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №61г/19 від 02.08.2010 року, ОСОБА_10 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24, 25-26).

Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1903 від 26.12.2018 року (а.с. 41).

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 придбана в період проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд вважає, що вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 71 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 28.11.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 28.11.2012 року, актовий запис №719, та Соляренко змінила своє прізвище на - ОСОБА_10 (а.с. 10).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_16 є власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (а.с. 28), що підтверджено також листом Територіального сервісного центру №5144 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України за №31/15/5144-2740 від 28.12.2018 року (а.с. 50).

Згідно договору купівлі-продажу від 19.01.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в реєстрі №64, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №106 від 19.01.2017 року, ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1903 від 26.12.2018 року (а.с. 41).

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 20.03.2017 року «Про вивід із складу житлового фонду та реконструкції під офіс квартири АДРЕСА_3 », вирішено виключити із складу житлового фонду квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , загальною площею 55,5 кв.м., жилою площею 41,8 кв.м., дозволено ОСОБА_1 , як володільцю квартири, виконати реконструкцію приміщень квартири під офіс .

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.23 роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що полягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За змістом ст. 70 СК України, ч.2, ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або за законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, оскільки вказане майно у вигляді: нежитлового приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.; легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), придбане в період шлюбу між ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , суд вважає, що вищезазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 71 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, позивачу належить 1/2 частина нежитлового приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частина легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2014 року по справі №500/4383/14-ц ОСОБА_16 є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 17-18).

Вказане також підтверджено листом КП «Ізмаїльське МБТІ» за №665 від 24.04.2019 року.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 , виданого 19.09.2012 року Ізмаїльською міською радою, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01457, ОСОБА_10 належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 27).

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 20.01.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_10 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить наступне майно: 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м.; 1/2 частина нежитлового приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.; 1/2 частина легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ); земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50871081 від 09.02.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_10 являються:

- мати ОСОБА_14 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 18.03.1977р., виданим повторно 11.08.1993р. Ізмаїльським ЗАГС;

- дружина ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 28.11.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області;

- син ОСОБА_18 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 26.08.2011 року, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області;

- дочка ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 13.02.2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області;

- син ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_10 від 25.12.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті чоловіка прийняла шляхом подачі до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину після батька прийняли згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України (на день смерті спадкодавця були малолітніми та не подавали заяв про відмову від прийняття спадщини).

ОСОБА_14 в установлений законом строк подала до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. заяву про відмову від прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи.

ОСОБА_8 спадщину після смерті батька прийняв шляхом подачі до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини, копія якої наявна у матеріалах справи.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г. № 1055/02-14 від 07.12.2018 року, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що наявний спір щодо спільного сумісного майна подружжя.

Згідно письмової угоди про розподіл майна від 19.02.2019 року, затвердженою між ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє в свої інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , сторони досягли згоди про розподіл спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у наступному порядку: До складу спадкового майна входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 ; земельна ділянка площею 0,0625 га, з кадастровим номером НОМЕР_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);1/2 частка квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м;1/2 частка квартири АДРЕСА_3 ;1/2 частка легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.Сторони визнають факт проживання однією родиною з 2009 року та по 28.11.2012 року ОСОБА_1 з ОСОБА_10 та право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 ; 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ; 1/2 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Сторони здійснюють розподіл спадкового майна, а також, з урахуванням частки ОСОБА_1 у спільному сумісному майні подружжя, таким чином:

- за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнається право власності на: квартиру АДРЕСА_2 ; , квартиру АДРЕСА_3 ; загальною площею 56,3 кв. м.; автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску; земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- за ОСОБА_8 визнається право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 ; у рахунок компенсації залишившийся частки частини ОСОБА_8 у спадковому майні, ОСОБА_1 передає йому через його законного представника ОСОБА_7 2500 доларів США, про що надасть розписку ОСОБА_1

Сторони засвідчують про те, що ніяких претензій з приводу розподілу вищевказаного спірного майна не мають та у майбутньому пред`являти вимоги не мають наміру.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 315, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_7 ), яка діє в інтересах ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, розподіл спадкового майна - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з серпня 2009 року по 28.11.2012 року .

Визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 5/8 часток квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м;

- нежитлове приміщення (офіс) АДРЕСА_3 загальною площею 56,3 кв. м.;

- 5/8 часток легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на:

- 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м;

- 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

- 1/8 частку легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на:

- 2/8 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63 кв.м., житловою - 43,7 кв.м;

- 2/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 , площею 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

- 2/8 частки легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Зустрічний позов ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , місце проживання: АДРЕСА_7 ), в інтересах якого діє ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , місце проживання: АДРЕСА_7 ) до ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.05.2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар