Справа №766/5409/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., з участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання рішення міської ради частково незаконним, визнання фактів,-

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, в якому просив визнати незаконним рішення Херсонської міської ради, а саме частини 1 та 1.9 від 29 листопада 2017 року в частині відмови у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд площею 82 кв.м. по АДРЕСА_1 Старшинському (Шмидта), 8 на підставі п. 7 ст. 118 ЗК України, ст. 89, 120 ЗК України, у зв`язку з необхідністю реалізації права на земельну ділянку усіма власниками домоволодіння. Просив визначити факт окремого користування ним земельною ділянкою розміром 76 кв.м з виникненням окремого об`єкту права з присвоєнням нової поштової адреси, визначити фактичний розділ приватного домоволодіння та частини 76 кв.м, яким він володіє з 1996 року.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2018 року ОСОБА_2 відстрочена позивачеві сплата судового збору та відкрито провадження у справі, призначене підготовче засідання на 20.08.2018 р.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу через закінчення терміну повноважень головуючого від 23.01.2019 р., справа передана в провадження судді Ус О.В.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 28 січня 2019 року справа прийнята в провадження та призначене підготовче засідання, яке перенесене на 08.05.2019 р.

В підготовче засідання 08.05,2019 р. представник відповідача повторно не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Судом на обговорення поставлене питання щодо юрисдикції розгляду заявлених вимог до міської ради.

Позивач вказав, що йому порадили у безкоштовній правовій допомозі скласти саме цивільний позов, що він и зробив. Спірним є те, що йому відмовили фактично у розробці проекту землеустрою по земельній ділянці на якій знаходиться його власність окремий будинок.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

На підставі частини сьомої цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Міськради про визнання незаконним окремих пунктів рішення відповідача, якими відмовлено в наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 82 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними, на думку позивача, діями відповідача при вирішенні питання щодо передачі земельної ділянки у власність, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції як органу місцевого самоврядування, тому законність таких дій (бездіяльності) підлягає перевірці адміністративним судом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня, 30 травня та 28 листопада 2018 року у справах № 536/233/16-ц (провадження № 14-5зц18), № 127/16433/17 (провадження № 11-461апп18) та № 820/4219/17 (провадження № 11-1029апп18) відповідно, а також 23.01.2019 р. у справі №308/10112/16-а.

При цьому згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16 (провадження 11-986апп18)).

Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18)).

Таким чином, провадження у справі за вимогами про скасування окремих пунктів рішення міської ради № 1043 від 29.11.2017 року не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, внаслідок чого на підставі п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю з роз`яснення в порядку ч.1 ст. 256 ЦПК України, що розгляд таких вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо інших позовних вимог, а саме: визначення факту окремого користування позивачем земельною ділянкою розміром 76 кв.м з виникненням окремого об`єкту права з присвоєнням нової поштової адреси, визначення фактичного розділу приватного домоволодіння та частини 76 кв.м, яким він володіє з 1996 року.

Судом встановлено, що провадження у справі відкрито попереднім складом суду за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, та усунути її недоліки в повному обсязі в підготовчому засіданні не має можливості з наступних підстав.

В порушення:

-п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем жодним чином не зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні стосовно вимог;

-п. 5 частини 3 статті 175 ЦПК України в позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказаних обставин.

-п. 6 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

-п. 7 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

-п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

-п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України не надано підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд звертає увагу позивача, що усе обґрунтування, що зазначено ним у позовній заяві стосується лише вимог про визнання незаконним рішення міської ради та жодним чином не стосується інших заявлених ним вимог, а тому у суду відсутня можливість з`ясувати чи підлягають розгляду в судовому порядку зазначені вимоги, а у відповідача можливість надати відзив на позов тощо.

Відповідно до п.11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене, позовна заява в частині, за якою провадження не закрите підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку 5 днів з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

У випадку усунення позивачем недоліків, що були встановлені судом в судовому засіданні та викладені у цій ухвалі, у строк 5 днів з дня вручення ухвали, суд продовже розгляд справи на підставі ч.12 ст. 187 ЦПК України. Якщо позивач не усуне недоліки у встановлений судом строк, позовна заява на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України буде залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 175, 189, 255, 256, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі № 766/5409/18 в частині вимог ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання рішення міської ради частково незаконним закрити.

Роз`яснити, що розгляд цих вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

В іншій частині позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

В разі усунення недоліків у встановлений строк суд продовжить розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині закриття провадження у справі може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Ус