Ухвала

13 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/10183/17

провадження № 61-3032ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначав, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02 серпня 2014 року із вини ОСОБА_3 , його автомобіль марки «Тoyota», держаний номерний знак НОМЕР_1 , отримав технічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «СК «Універсальна», а тому він звернувся до страхової компанії із вимогою про відшкодування йому завданих збитків. 04 серпня 2014 року ним подано до страхової компанії заяву про страховий випадок та виплату страхового відшкодування, а також відповідний пакет документів з наданням для огляду страховиком пошкодженого автомобіля. 09 жовтня 2014 року ним подано до страхової компанії останні документи за страховою справою, а саме: постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 вересня 2014 року та заяву із банківськими реквізитами для перерахування страхового відшкодування. ПАТ «СК «Універсальна» порушило терміни прийняття рішення та виплати страхового відшкодування і фактично здійснило перерахування суми страхового відшкодування лише 28 квітня 2015 року. Сума страхового відшкодування склала 2 837,65 грн, що не покриває вартості відновлювального ремонту автомобіля, майже в 10 разів є меншою, ніж визначено у звіті про оцінку шкоди № 56/3-15, який складений незалежним експертом на його замовлення та яким встановлено розмір шкоди у сумі 20 409,59 грн. За надання послуг з оцінки ним сплачено 500,00 грн.

Враховуючи значну суму пошкоджень, а також тривалість ігнорування його вимог, позивач вважав, що йому завдано моральної шкоди у розмірі 7 000,00 грн. Страхова компанія сплатила йому лише 2 837,65 грн, тому сума недоплати становить 17 571,94 грн. Крім цього, ним витрачено кошти у розмірі 168,00 грн на здійснення «дефектовки» на спеціалізованій станції технічного обслуговування та 500,00 грн - на покриття вартості незалежної оцінки.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути солідарно із відповідачів на свою користь 18 239,94 грн на відшкодування майнової шкоди та 7 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути із ПАТ «СК «Універсальна» 3 проценти річних у розмірі 1 447,08 грн та інфляційні втрати у розмірі 14 485,53 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 суму відшкодування у розмірі 18 017,63 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» задоволено. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року у частині стягнення з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 18 017,63 грн та судового збору скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року відмовлено.

20 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що Верховний Суд вже вирішував питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 рокуу цій справі, в результаті чого виніс ухвалу від 15 лютого 2019 року про відмову у відкритті касаційного провадження у зв`язку з малозначністю справи, тому підстави для розгляду касаційної скарги цієї ж особи на ці ж судові рішення відсутні.

Процесуальний закон не передбачає можливості повторного розгляду касаційної скарги особи, за зверненням якої Верховний Суд вже постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційної провадження.

Посилання заявника у касаційній скарзі на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, не мають правового значення, оскільки пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України має імперативний характер та не передбачає винятків.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.

Керуючись пунктом 3 частини другою статті 394 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживачів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак