пр. № 2/759/2466/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Медвідчук В.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката - Муравлянік О.С.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - Ліснюк Н.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8 третя особа : Святошинська районна в м.Києві державна адміністрація про виселення без надання іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про виселення без надання іншого житлового приміщення.

20.03.2019 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про зупинення провадження по справ № 759/11501/15-ц до вирішення цивільної справи № 759/13627/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_5 мотивували тим, що 28 листопада 2014 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - РДА) видала розпорядження № 723 «Про затвердження наказу щодо надання службового житлового приміщення та видачу ордера». 31 грудня 2014 року Святошинська РДА в м. Києві прийняла рішення та видала ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ордер № 437, який є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. 15 січня 2015 року Святошинський районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві на підставі ордера зареєстрував ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за вказаною адресою. Однак вселитись до спірної квартири позивачі не можуть, оскільки у квартирі проживають відповідачі та чинять перешкоди позивачам у здійсненні їх права на користування службовим приміщенням. Ці обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1, ОСОБА_5 просили суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1, без надання їм іншого житлового приміщення.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 заявлено клопотання про зупинення провадження по справі з посиланням на те, що в провадженні Київського апеляційного суду знаходяться матеріали справи № 759/13627/16-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації по визнання ордеру недійсним, вказуючи на те, що в разі визнання ордеру недійсним у позивачів по даній справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відпадуть правові підстави для звернення до суду із вимогою про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та виселення.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду з приводу заявленого клопотання, а саме позивача ОСОБА_1, її представника та представника Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, які проти задоволення даного клопотання заперечували, вказуючи на умисне затягування відповідачами судового розгляду, вважає що в задоволенні даного клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з вказаним позовом позивачі звернулись до суду в липні 2015 р.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається судом, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суд зобов"язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених ст. 201 ЦПК України, а за наявності підстав, визначених ст. 202 ЦПК України, має право як на зупинення, так і на відмову в задоволенні такої заяви. Крім того, постановою визначено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази не свідчать про об'єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду інших справ. Вирішення питання про можливість збереження сім'ї та наявність підстав для розірвання шлюбу не залежить від вирішення питання про батьківство особи.

Крім того, ст.251 ЦПК України містить пряму заборону зупиняти провадження справі, якщо зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.252, 253, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про зупинення провадження по даній справі - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.П'ятничук