ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

24 квітня 2019 року м. Херсон

Справа №766/16312/16-ц

Провадження №22ц/819/462/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Вейтас І.В.,

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог у справі за апеляційними скаргами адвоката Бондаря Андрія Вікторовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дорошинської В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання оформити звільнення та проведення стягнень, визнання незаконним припинення трудового договору, зміну формулювання причин та дати звільнення, зобов`язання внести відповідні зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди та за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про визнання незаконним припинення трудового договору, зміну формулювання причин та дати звільнення, зобов`язання внести відповідні зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

29 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» (далі - КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс») про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання звільнити з роботи, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання видати трудову книжку.

Позовна заява обґрунтована тим, що з квітня 2009 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді заступника директора КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс». З 26 вересня 2015 року посадові обов`язки не виконувала.

23 вересня 2015 року, під час перебування на лікарняному, позивач направила відповідачу заяву про надання з 25 вересня 2015 року частини невикористаних щорічних відпусток з наступним звільненням за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України з 04 листопада 2015 року.

Однак, на час подання позовної заяви її не звільнено, не проведений повний розрахунок та не видано трудову книжку, з приводу чого позивач просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати припиненими трудові відносини між нею та відповідачем з 04 листопада 2015 року, зобов`язати відповідача звільнити її з роботи із займаної посади з 04 листопада 2015 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, видати їй належним чином оформлену трудову книжку, виплатити заробітну плату за час відпустки у розмірі 11619,40грн., виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 71416 грн 80 коп., компенсацію за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 20121 грн 40 коп., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в розмірі 4 000,00грн.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про визнання звільнення незаконним, зміну його дати та формулювання, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, послуг на правову допомогу та моральну шкоду (справа №766/16315/16-ц).

Позов мотивовано тим, що наказом №150-К від 06 жовтня 2016 року позивача звільнено з посади на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогули, оскільки 21 вересня 2015 року та у період з 28 вересня 2015 року по 06 жовтня 2016 року вона була відсутня на роботі протягом робочого дня, без поважних причин.

Вважає, що її звільнення з 21 вересня 2015 року є порушенням ст. 148 КЗпП України, у зв`язку з чим просила визнати незаконним припинення трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП України з 21 вересня 2015 року та оформленого наказом №150-К від 06 жовтня 2016 року; змінити формулювання причин звільнення наведені в наказі від 06 жовтня 2016 року№150-К із звільнення за прогул за ч.4 ст. 40 КЗпП України на звільнення за власним бажанням за ст.38 КЗпП України; змінити дату звільнення з 21 вересня 2015 року на 11 жовтня 2016 року; зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до трудової книжки; стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 78002грн28коп., компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 72001грн44коп.; заборгованість по заробітній платі у сумі 5453грн85коп., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в розмірі 6 000,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про визнання незаконним припинення трудового договору, зміну формулювання причин та дати звільнення, зобов`язання внести відповідні зміни до трудової книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Бондар А.В., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, порушує питання про скасування рішення суду від 26 листопада 2018 року та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар А.В. в порядку ст.206 ЦПК України подав заяву про відмову від частини позовних вимог.

В судовому засідання ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали та просили суд прийняти відмову від частини первинно заявлених позовних вимог від 25 грудня 2015року, оскільки по справі позивачкою пред`явлено декілька взаємо виключних вимог.

Представник КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс» проти задоволення заяви про відмову від частини позовних вимог не заперечував.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно ст.255 ч.1 п.4 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Вирішуючи питання про прийняття відмови ОСОБА_1 від частини позовних вимог, судом не встановлено підстав, передбачених ст.206 ЦПК України, які б унеможливлювали прийняття відмови від позовних вимог, з приводу чого заява підлягає задоволенню, із прийняттям відмови від позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» з 4 листопада 2015 року;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» звільнити ОСОБА_1 з посади заступника директора підприємства з 4 листопада 2015 року, за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс`виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки у розмірі 11619,40грн., грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 59797,40 грн., компенсацію за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 9635,60 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в розмірі 4 000,00грн.

У відповідності до вимог ст.206 ч.2, ст.256 ч.2 ЦПК України роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що вона не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Керуючись ст.206, 255, 256, 373 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині:

визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Херсонський комунальний транспортний сервіс» з 4 листопада 2015 року;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» звільнити ОСОБА_1 з посади заступника директора підприємства з 4 листопада 2015 року, за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку;

зобов`язання Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час відпустки у розмірі 11619,40грн., грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 59797,40 грн., компенсацію за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 9635,60 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в розмірі 4 000,00грн.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2018 року в цій частині визнати нечинним, провадження у справі в цій частині за первинним позовом ОСОБА_1 , закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько