КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7096/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/1154/19

02 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Скок ВолодимираСергійовича на ухвалу Ірпінського міського суду Київського області від 04 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі, постановлену під головування судді Саранюк Л.П., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

12 лютого 2019 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Скок Володимир Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 04.03.2019 року скасувати та направити справу до Ірпінського міського суду Київської області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи з фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Сторонами в даній справі є юридична особа - позивач АТ «Альфа-Банк» та фізичні особи - відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому вона підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

З огляду на вищезазначене, вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір належить до компетенції господарського судочинства та безпідставно відмовив у відкритті провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Скок Володимир Сергійович повністю підтримавдоводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 та треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в судове засідання не з"явились, про день та час розгляду справу судом повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Ірпінського міського суду Київського області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції посилався на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_7, беручи кредит на суму 900 000 доларів США у Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», був суб'єктом підприємницької діяльності, а тому позовна заява АТ «Альфа-Банк» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам цивільного процесуального законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 186 ЦПК України визначено підстави, за наявності яких суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Так, пунктом 1 частини 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У пункті 1 частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У свою чергу, в пунктах 1,6 частини першої статті 19 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведених вище норм процесуального права вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, 3) у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції зазначив, щоОСОБА_7, беручи кредит на суму 900 000 доларів США у Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк», був суб'єктом підприємницької діяльності, а тму даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 було укладено Рамкову угоду SMERS01118 від 25.06.2008 року, за умовами якої загальний розмір кредитних продуктів за договорами (угодами) в межах цієї Угоди не повинен перевищувати 3 000 000 дол. США.

Також 25 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір про надання траншу №SME0014201 від 25.06.2008 року, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 900 000 доларів США на строк користування 180 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 18,38 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки №SMERS01118/2 від 25.06.2018 року, у п.3.1. якого визначено предмет іпотеки.

Зі змісту зазначених договорів вбачається, що вони укладені між юридичною особою ЗАТ «Альфа-Банк» та фізичною особою ОСОБА_7.

Відомостей про те що, укладаючи наведені вище договори , ОСОБА_7 діяв як фізична особа-підприємець договори не містять.

Отже, висновок суду про укладення даних договорів кредиту та іпотеки ОСОБА_7 як фізичною особою-підприємцем, не знайшов свого підтвердження та спростовується власне змістом самих договорів.

Таким чином, посилання суду в оскаржуваній ухвалі, як на підставу відмови у відкриті провадження у даній справі, на п.6 ч.1 ст.19 ГПК України, колегія суддів вважає помилковим, так як воно не грунтується на дійсних обставинах справи, наданих суду доказах та вимогах процесуального права.

Акціонерне товариство «Альфа-Банк»заявило позовні вимоги про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії до трьох відповідачів - фізичних осіб:ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 посилаючись на те, що предмет іпотеки було виведено з під іпотеки та реконструйовано.

У даному випадку, спір виник щодо майна, яке, на думку позивача, було виведено з під іпотеки, якою забезпечувалося виконання зобов'язання, сторонами якого є юридична особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа ОСОБА_7, а не суб'єкт підприємницької діяльності, як зазначив суд першої інстанції. Позов пред'явлено до відповідачів - фізичних осіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими і позовна заява Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі з тих підстав, що заява підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Згідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київського області від 04 березня 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Скок Володимира Сергійовичазадовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київського області від 04 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати.

Справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання майна предметом іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: