Справа № 161/3431/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/476/19 Категорія: 26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 30.04.2008 підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 18.12.2017 виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 118764,55 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 51544,65 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 24572,96 грн., заборгованості за пенею - 36753,49 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 5643,56грн.

На підставі наведеного, просив суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 118764,55 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що судом було порушено норми матеріального права, у той час як при розгляді справи доведено про укладення кредитного договору та наданий розрахунок, не спростований судом та відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (118764,55 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, які саме Умови та Правила надання банківських послуг існували на час підписання заяви позичальника, що унеможливлює провести перевірку правильності розрахунків заборгованості відповідача, здійснених банком станом на 31.05.2015 та станом на 18.12.2017.

Такі висновки суду зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву від 30.04.2008 (а.с.11), згідно з якою, приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, отримав кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн.

Згідно з підписаною відповідачем заявою, заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами надання банківських послуг становлять договір про надання банківський послуг між банком та ОСОБА_1

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався та долучив до позовної заяви Умови та Правили надання банківських послуг в редакції, яка діяла після лютого 2014 року, що позбавило місцевий суд можливості перевірити правильність розрахунків заборгованості та підставність вимог позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які саме Умови та Правили надання банківських послуг існували на момент підписання заяви ОСОБА_1

За таких обставин, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами обставин, на які АТ КБ «ПриватБанк» посилався як на підставу своїх вимог, а також, виходячи з положень статтей 12, 81, 263 ЦПК України, за змістом яких рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і має бути ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, аргументуючи підстави для скасування рішення суду першої інстанції, вказує, що між сторонами укладено кредитний договір, який складається з заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів надання банківських послуг. Дана обставина відповідачем не заперечувалася. Разом з тим, Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на час підписання заяви, позивач не подав.

Дану обставину визнав ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначивши в апеляційній скарзі, що до позовної заяви дійсно була долучена більш пізніша редакція Умов та Правил надання банківських послуг, тобто, не ті Умови та Правила, про приєднання до яких відповідач зазначив в заяві.

Додана до апеляційної скарги редакція Умов та Правил надання банківських послуг, також є не тими Умовами та Правилами, які діяли на час підписання ОСОБА_1 . заяви.

Зокрема, в позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк», обгрунтовуючи позовні вимоги та порядок розрахунку заборгованості послався на пункти Умов і Правил : 2.1.1.5.5, 2.1.1.12.1, 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.3, 2.1.1.7.6 та інші, цитуючи їх зміст. Вбачається, що позивач стверджував при зверненні до суду, що цими пунктами врегульовано порядок погашення заборгованості, нарахування та сплати процентів, розмір штрафів, умови виникнення в банку права вимагати дострокового виконання боргового зобов`язання. Такі пункти в Умовах та Правилах, долучених до апеляційної скарги, відсутні, що додатково підтверджує висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та є суб`єктивною оцінкою обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 381, 382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту даної постанови.

Головуючий

Судді: