Справа № 182/1/19
Провадження № 2/0182/1/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

Його мати ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_5 мали в спільній сумісній власності двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка має розмір загальної площі 43,2 кв.м., житлової площі 28,4 кв.м., та складається з кімнати, площею 11,8 кв.м.; кімнати, площею 16,6 кв.м.; кухні, площею 5,7 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,0 кв.м.; вбиральні, площею 1,0 кв.м.; передпокою, площею 3,9 кв.м.; вбудованої шафи, площею 1,3 кв.м.; про що свідчать наявні у нього письмові докази: довідка Нікопольського МЕТІ № 539 від 09.10.2018 року та технічний паспорт від 1993 року. У вказаній квартирі батьки з родиною мешкали все життя до моменту смерті. Батьки в шлюбі мали трьох дітей: його, братів ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_5. помер. Оскільки разом з ним була зареєстрована та фактично мешкала його мати ОСОБА_4., то саме вона й прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 шляхом фактичного проживання у

вказаній квартирі по АДРЕСА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. На момент смерті батьків ніхто не був зареєстрований разом з ними та разом з ними не проживав, тому вони з братами дійшли згоди, що він та їх молодший брат ОСОБА_3 відмовляться від спадщини на користь середнього брата ОСОБА_2. Так і зробили. 22.08.2005 року його брат ОСОБА_3 подав до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної йому частини спадкового майна на користь брата ОСОБА_2, згідно ст.1274 п.2 ЦК України. Відповідно, їх середній брат ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 619/2005 р. Але після цього їх брат ОСОБА_2 відмовився вступати у спадщину на вказану квартиру, фактично там не проживав, про неї не дбав, комунальні платежі не сплачував, тобто, фактично спадщину не прийняв. За оформленням спадщини ніхто з них не звертався до нотаріальної контори з часу смерті батьків і до сьогодення. Тривалий час ОСОБА_2 вів антисуспільний спосіб життя, у вказаній квартирі мешкали безхатьки, які там створили повнісінький безлад, розкрали все майно батьків та створили загрозу для інших мешканців вказаного багатоквартирного будинку. Внаслідок чого сільрада та комунальні служби були вимушені вимкнути газ та електроенергію у вказаній квартирі. З тих пір квартира стоїть зачинена, в ній ніхто не проживає та й проживати там неможливо, борги за комунальні послуги ростуть, про що свідчать наявні у нього письмові докази - квитанції про заборгованість по комунальним послугам, акти - попередження, акти про відключення та інше. У ОСОБА_2 є своє житло, де він зареєстрований та мешкає, в житлі він не потребує. Від оформлення спадщини на батьківську квартиру він відмовляється, просить, щоб він вступив у права спадщини на вказане житло. Їх брат ОСОБА_3 також давно відмовився від права на спадщину на вказану квартиру та не заперечує проти того, щоб право власності на спадкову квартиру було визнано за ним, оскільки брат багато років мешкає в РФ, є громадянином РФ, вступати у права спадщини не бажає, про що свідчить його нотаріальна відмова від 22.08.2005 року. У 2018 році, оскільки квартира потребує капітального ремонту, оновлення комунікаційних систем та встановлення сучасної системи опалення, він вирішив привести документи щодо спадщини в порядок та зробити капітальний ремонт вказаної квартири. 04.09.2018 року він з цією метою звернувся до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, але отримав роз'яснення по спадковій справі № 619/2005 року з вказівкою про те, що право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 має лише ОСОБА_2. Через це вимушений звертатися до суду з вказаною позовною заявою. Визнання права власності потрібно для того, щоб мати можливість оформити державну реєстрацію нерухомого майна, яке знаходиться в його володінні, відповідно до вимог діючого законодавства України.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.64), відповідачі проти задоволення позову не заперечували (а.с.43, 63).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року, з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ від 08.09.2015 року № 750, у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію, згідно з цим Порядком.

Як встановлено в судовому засіданні, мати сторін по справі ОСОБА_4 та їх батько ОСОБА_5 мали в спільній сумісній власності двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка має розмір загальної площі 43,2 кв.м., житлової площі 28,4 кв.м., та складається з кімнати, площею 11,8 кв.м.; кімнати, площею 16,6 кв.м.; кухні, площею 5,7 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,0 кв.м.; вбиральні, площею 1,0 кв.м.; передпокою, площею 3,9 кв.м.; вбудованої шафи, площею 1,3 кв.м. (а.с.16-18, 32-33, 62). У вказаній квартирі батьки з родиною мешкали все життя до моменту смерті. Батьки в шлюбі мали трьох дітей сторін по справі (а.с.4-5, 7-8, 10-13). ІНФОРМАЦІЯ_2 батько сторін по справі ОСОБА_5 помер (а.с.15). Оскільки разом зі спадкодавцем була зареєстрована та фактично мешкала мати сторін по справі ОСОБА_4 (а.с.22), вона й прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 шляхом фактичного проживання у вказаній квартирі по АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. На момент смерті батьків ніхто не був зареєстрований разом зі спадкодавцями та разом з ними не проживав, тому сторони по справі дійшли згоди, що позивач та відповідач ОСОБА_3 відмовляться від спадщини на користь середнього брата ОСОБА_2 22.08.2005 року його брат ОСОБА_3 подав до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної йому частини спадкового майна на користь брата ОСОБА_2 (а.с.55). ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.54). Але після цього ОСОБА_2 відмовився вступати у спадщину на вказану квартиру, фактично там не проживав, про неї не дбав, комунальні платежі не сплачував, свідоцтво про спадщину не отримав. Тривалий час відповідач по справі ОСОБА_2 вів антисуспільний спосіб життя, у вказаній квартирі мешкали безхатьки, внаслідок чого сільрада та комунальні служби вимкнули газ та електроенергію у вказаній квартирі. З тих пір спадкова квартира стоїть зачинена, в ній ніхто не проживає. У відповідача по справі ОСОБА_2 є своє житло, де він зареєстрований та мешкає. Від оформлення спадщини на батьківську квартиру відповідачі по справі відмовились. 04.09.2018 року відповідач звернувся до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру, але отримав роз'яснення з вказівкою про те, що право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 має лише ОСОБА_2 (а.с.19). Визнання права власності позивачу по справі потрібно для того, щоб мати можливість оформити державну реєстрацію нерухомого майна, яке знаходиться в його володінні, та привести спадкову квартиру в належний стан.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 43,2 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м.; та складається з кімнати, площею 11,8 кв.м.; кімнати, площею 16,6 кв.м.; кухні, площею 5,7 кв.м.; ванної кімнати, площею 2,0 кв.м.; вбиральні, площею 1,0 кв.м.; передпокою, площею 3,9 кв.м.; вбудованої шафи, площею 1,3 кв.м.) в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал