Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 501/4086/15-ц

провадження № 61-5600св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іллічівського району електричних мереж,

третя особа - Дочірнє підприємство «Моноліт-Сервіс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Сидоренко І. П., Погорєлової С. О., Цюри Т.В.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іллічівського району електричних мереж (далі - ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго»), третя особа - Дочірнє підприємство «Моноліт-Сервіс» (далі - ДП «Моноліт-Сервіс»), про зобов`язання укласти договір.

Позовну заяву мотивовано тим, що з 2006 року вони проживають у квартирах, які належать їм на праві власності та розташовані у будинках АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 , однак з ними не укладений договір на постачання електричної енергії. Такий договір про постачання електроенергії діє між відповідачем та третьою особою - ДП «Моноліт-Сервіс».

Позивачі посилались на те, що третя особа, яка не є електропостачальником, завищує тариф на електроенергію.

Ураховуючи викладене, позивачі просили зобов`язати ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іллічівського району електричних мереж укласти з ними договори про постачання електричної енергії для забезпечення потреб власних установок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 червня 2016 року у складі судді Ледньової Т. В. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено. Зобов`язано ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іллічівського району електричних мереж укласти із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . договори про постачання електричної енергії для забезпечення потреб власних електроустановок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що більшість мешканців будинків АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 підтвердили свою згоду на укладення договорів про постачання електричної енергії з ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», тому позовні вимоги є обґрунтованими. Крім того, частина друга статті 16 ЦК України не містить вичерпного переліку способів захисту цивільних прав та інтересів судом і на підставі пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» задоволено. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 червня 2016 року скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачам на подані ними заяви про укладання договорів про постання електричної енергії було роз`яснено ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», за яких умов укладення таких договорів є можливим. Крім того, позивачами не надано належних доказів того, що вони сплачують завищенні тарифи за спожиту енергію.

Короткий зміст касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що позивачі при зверненні до ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» подали для укладення договорів про постання електричної енергії усі необхідні документи і ці документи були прийняті відповідачем та зареєстровані. Ініціатором укладення договорів про постання електричної енергії може бути будь-яка із сторін такого договору.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» з проханням залишити оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України. Укладення договорів про користування електричною елегією із мешканцями будинку є можливим лише після виконання таких дій: 1) внесення ТОВ БФ «Моноліт» змін до проектної документації щодо енергозабезпечення житлових будинків АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 , на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 березня 2016 року; 2) звернення ДП «Моноліт-Сервіс» до ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» щодо прийняття мешканців будинку на прямі розрахунки; 3) проведення технічних заходів із прийняття ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» мешканців будинку на прямі розрахунки; 4) звернення всіх мешканців будинку із заявами про укладення договорів на користування електричною енергією. Без проведення вищевказаних дій позивачами укладення договорів про користування електричною енергією є неможливим.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

22 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іллічівського району електричних мереж, третя особа - ДП «Моноліт-Сервіс», про зобов`язання укласти договір призначено до судового розгляду.

31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Забезпечення належних умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах шляхом отримання безперешкодного доступу до житлово-комунальних послуг, в тому числі до електропостачання, є складовою частиною гарантованих статтями 47, 48 Конституції України права на житло та достатній життєвий рівень.

Відповідно до положень частини першої статті 25 закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на підключення електричної мережі у випадку виконання Правил користування електричною енергією.

У статті 26 цього закону зазначено, що споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Положення цієї норми закону конкретизовано у пункті 3 Правил споживання електричної енергії для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила № 1357), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин: споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і електропостачальником, що розробляється електропостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1).

Поняття договору та загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів визначено ЦК України (зокрема, у статтях 3, 6, 203, 626, 627). Серед основних загальних засад цивільного законодавства статтею 3 ЦК України визначено принцип свободи договору. Цей принцип передбачає, як закріплено у статті 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору.

Свобода договору не є безмежною, вона застосовується з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, дії сторін мають грунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавством передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (частина третя статті 6 ЦК України).

Вищезазначені положення закону України «Про електроенергетику» та Правил № 1357 передбачають обов`язок енергопостачальника укласти письмовий договір із споживачем послуг.

У разі такої відмови споживач послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом.

Як зазначено у статті 4 ЦПК України 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, можна зробити висновок про те, що в разі невиконання постачальником електричної енергії зобов`язання з укладення договору про постачання електричної енергії, який відповідає типовому договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом зобов`язання.

Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц (провадження № 14-114цс18).

Встановивши, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 28 липня 2015 року звертались до ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» з пропозицією укласти з ними окремі договори (т. 1 а. с. 7-11, 13,14, 15), надавши при цьому необхідні документи, а відповідач ухилився від укладення такого договору, суд першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, дійшов правильного про те, що порушене право підлягає захисту судом шляхом зобов`язання укласти прямі договори про постачання електричної енергії.

За таких обставин відповідні доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми статті 16 ЦК України є обґрунтованими, оскільки така відмова відповідача порушує право позивачів щодо реалізації ними права власності на належне їм майно.

Разом із тим заслуговують на увагу доводи заперечень на касаційну скаргу, подані ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», про те, що позивачами не дотримано встановленої законом процедури для укладення окремого договору про користування електроенергією.

Договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов`язано зі специфікою предмету договору та обумовлює спеціальний порядок його укладання. Особливістю договору електропостачання є покладення на споживача додаткових обов`язків, які пов`язані з необхідністю дотримуватись передбаченого договором режиму споживання електроенергії; забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичних мереж та справність приладів і устаткування, що використовуються у процесі споживання електричної енергії.

При вирішенні справи суди попередніх інстанцій не застосували нормативно-правовий акт, який підлягав до застосування, а саме: Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 липня 1996 року № 28 (далі - Правила № 28), який в частині, що регламентує особливості постачання електричної енергії для населених пунктів, поширюється на усіх споживачів без винятку (пункт 1.1. Правил № 28).

Відповідно до пункту 12.5 Правил № 28 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту, для користування електричною енергією має право: змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації.

Відповідно до пункту 12.6 Правил № 28 договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов: 1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно; 2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів; 3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.

Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які мають намір самостійно без участі посередника - ДП «Моноліт-Сервіс», укласти договір про користування електричною енергією, дотримались передбачених пунктами 12.5, 12.6 Правил № 28 умов, необхідних для укладення окремого договору, а саме змінили схему електропостачання з метою приєднати належну їй електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації, технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка, належна їм, відповідає вимогам нормативно-технічних документів, а також створено технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, для виконання відключення та обмеження споживання.

Для укладення договору між енергопостачальником і споживачем, останній зобов`язаний виконати технічні умови, які відповідно до пункту 2 Правил № 1357 є документом, що видається споживачу енергопостачальником і містить перелік технічних вимог, які необхідно виконати для приєднання електроустановок нового споживача до електромережі, реконструкції діючих електроустановок споживача або зміни категорії надійності електропостачання споживача. Надання технічних умов є платною послугою. Для кожного споживача повинні бути встановлені прилади обліку, які відповідно до вимог пункту 8 Правил № 1357 мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, а їх вартість та вартість послуг з встановлення оплачена.

Матеріали справи не містять даних про те, що позивачі дотримались у повній мірі передбачених пунктом 8 Правил № 1357 технічних умов.

Суди попередніх інстанцій всупереч вимогам статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року не перевірили, чи виконано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 необхідні технічні вимоги, і якщо виконані, то в якому обсязі. Зокрема, судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки тому, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 березня 2016 року, яке набрало законної сили 29 березня 2016 року, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ТОВ БФ «Моноліт» та зобов`язано вказане товариство внести зміни до проектної документації щодо енергозабезпечення житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 222-223, 242-243).

До касаційної скарги позивачів додано лист ДП «Моноліт-Сервіс» від 24 березня 2016 року № 20 у відповідь на звернення ОСОБА_9 на урядову гарячу лінію стосовно приведення мереж електропостачання у відповідність із проектною та технічною документацією на будинки по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 . Згідно з цим листом реконструкція житлових будинків за вищевказаною адресою була проведена відповідно до діючого законодавства; на реконструкцію був наданий дозвіл Іллічівського міського голови (розпорядження від 17 жовтня 2007 року № 966); електрозабезпечення будинків виконано згідно з документацією, узгодженою з ІРЄС; у приміщеннях, які були збудовані у процесі реконструкції, був прокладений електрокабель, відокремлений від електрокабелю будинку; за період експлуатації не було жодного випадку аварійних ситуацій, пов`язаних з електропостачанням; на цей час замовлений проект на електропостачання всього будинку з приміщеннями, що були збудовані внаслідок реконструкції будинку, цей проект буде узгоджений з належними інстанціями і надасть можливість укласти прямі договори між споживачами та електропостачальною організацією.

Однак цей документ судами попередніх інстанцій не досліджувався, а суд касаційної інстанції не може переоцінювати докази у справі, оскільки відповідно до положень статті 400 ЦПК України це знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Зазначене вище перешкоджає суду касаційної інстанції без встановлення фактичних обставин ухвалити правильне рішення по суті спору.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлено, то судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415-416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк