Справа № 708/221/19
Номер провадження № 2/708/87/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Івахненко О.Г.,

при секретарі Омельченко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 122698,40 грн., зазначивши, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" правонаспупником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" (далі - банк) та відповідачем 18 листопада 2008 року було укладено кредитний договір № б/н, де відповідач отримала кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони приступили до виконання своїх зобовязань, передбачених договором. Проте, відповідач порушив свої зобовязання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17.02.2019 року становить 230041,913 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 7606,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 218635,74 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн. Таким чином, заборгованість становить 122753,17 грн., яка складається з заборгованість за кредитом 7606,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.11.2008 року по 31.05.2018 року 115147,00 грн.

Представник позиача у судове засідання не з"явився надавши відповідь на відзив у якій посилається на п. 1.1.7.31 Умов договору , за яким строк позовної давності за кредитом щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а тому, оскільки строк випущеної картки до останнього дня 05.2015 року, позивач зввернувся до сду з даним позовом 25.02.2019 року - тобто до спливу строку позовної давності, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача надійшла письмова заява з проханням відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності та розгляд справи за її вдсутності, додавши, що ніяких письмових договорів , Умов та Правила надання банківських послуг про збільшення строку позовної давності вона не уладада та не підписувала.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Згідно зі ст.ст 525, 526, 530 ,1054, 625 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором . Боржник , який порушив зобов"язання , має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки .

Судом встановлено, що 18.11.2008 року, відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, та отримано кредит в розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_2 Банку "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 змінено найменування позивача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.7. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк".

Відповідач свої зобовязання по договору не виконував і станом на 17.02.2019 року внаслідок невиконання ним взятих на себе кредитних зобовязань сума його заборгованості перед позивачем становить 230041,91 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 7606,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 218635,74 грн., заборгованість за пенею та комісією 3800,00 грн. Згідно ж позову, позивач просить стягнути частину вищезазначеної суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість становить 122753,17 грн., яка складається з заборгованість за кредитом 7606,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом з 25.11.2008 року по 31.05.2018 року 115147,00 грн.

Зазначена заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 17.02.2019 рку (а.с. 6-9).

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає , що відповідач дійсно має борг перед Банком за вказаним кредитним договором.

Однак у позові позивача належить відмовити у зв»язку з пропуском Банком позовної давності з таких підстав.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. А відповідно до частини 5 цієї ж статті - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач у позові не вказує про поважність пропуску строку давності З матеріалів справи не вбачається , що причини пропуску позивачем, встановленого законом строку, є поважними.

Так, про пропущення строку позовної давності свідчать слідуючі досліджені в судовому засіданні докази.

Як видно з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором , відповідач на погашення отриманого кредиту 01.12.2015 року сплатила 500 гривень ( а.с.-8 ). Отже, перебіг строків загальної позовної давності розпочався 02.12.2015 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору б/н від 18.11.2008 року закінчився у грудні 2018 року, а позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 04.03.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Як зазначено у довідці АТ КБ «Приватбанк», термін дії картки, виданої відповідачу за вказаним кредитним договором , закінчився 05.2015 року ( а.с. 58 ).

Суд не погоджується з викладеним у письмовій формі аргументом позивача , що підписання заяви відповідачем про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг , відповідно до яких строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків , винагороди , неустойки( пені та штрафів) був збільшений до 50 років ( п.1.1.7.31) свідчить про те , що договір про збільшення строку позовної давності був укладений між сторонами у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін .Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частиною першою , другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони.

Умови та Правила надання банківських послуг п.1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю 50 років, не містить підпису відповідача. У заяві позичальника від 18.11.2008 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг , п.1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю 50 років, не містить підпису відповідача. У заяві позичальника від 18.11.2008 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає , то суд дійшов висновку , що позивач не надав належних доказів , які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією , висловленою у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. у справі за № 6-1926 цс15.

Приймаючи до уваги наведене, суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, але вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв*язку з пропуском строку позовної давності.

У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 257, 267, 509, 525, 526, 610, , 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,259,263-265,268, 274- 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Івахненко