ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9889/17 Номер провадження 22-ц/814/658/19Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Радько О.М.

за участю: представника відповідача адв. Лівостаєвої Д.В.

позивача ОСОБА_1 .

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1996 року, який було розірвано за рішенням суду у 2017 році.

Зазначає, що, від шлюбу вони з відповідачем мають двох спільних дітей, при цьому неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із нею ( ОСОБА_1 ) і повністю перебуває на її утриманні. На її неодноразові прохання про надання коштів на утримання неповнолітнього сина, який до того ж часто хворіє, отримувала відмову від батька дитини, ОСОБА_2

Вказує, що вона має невисоку заробітну плату, з якої сплачує комунальні послуги, про що надала підтверджуючі документи. Також, позивачем зазначено, що відповідач працездатний, не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, офіційно не працевлаштований, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Належної допомоги дітям не надає, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

З урахуванням наведеного прохала стягнути з ОСОБА_2 , 1971 р.н ., на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі -3000,00 грн. з моменту подачі позову до суду до повноліття дитини, а також, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2018 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПО НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.07.1996 р. Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПО НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Київським РВ ДМУ України в Донецькій області) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПО НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.07.1996 р. Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області) на користь держави судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допущено до негайного виконання (а.с.58-59).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2018 року визнано поважною причину пропуску строку та поновлено відповідачу ОСОБА_2 строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумівідмовлено (а.с.121-122).

Вказане заочне рішення оскаржив відповідач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини одинадцятирічного віку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що визначений судом розмір аліментів є занадто обтяжливим для відповідача, оскільки він не має можливості працевлаштуватись у зв`язку з відсутністю паспорту, який утримується позивачем.

Окрім того, ОСОБА_2 вказує, що він зобов`язаний надавати допомогу своїм хворим та пристарілим батькам, які перебувають на його утриманні.

У судовому засіданніпредставник відповідача апеляційну скаргу підтримала та прохала її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, прохала її відхилити, а рішення районного залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, установлено місцевим судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави було розірвано у 2017 році, від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей.

Так, зокрема, відповідно до актового запису №475, вчиненого в Книзі реєстрації народжень Октябрського відділу РАЦС Полтавського МУЮ, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками його записані ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 15.05.2007 року, а.с.8).

Згідно Довідки №3784 від 24.11.2017 року, виданої ЖЕО №2 Полтавської міської ради, неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Задовольняючи позов місцевий суд виходив із того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, а тому, у відповідності до норм Сімейного Кодексу України, необхідно стягнути аліменти у сумі 3000,00 грн.

Проте, такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.3 ст.181 даного кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Так, місцевим судом було вірно установлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 не надає, попри наявність такого зобов`язання, обумовленого законом.

Як убачається з наданої позивачем медичної документації, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «Атопічний дерматит» (а.с.15) та позивачем здійснюються матеріальні витрати на його лікування, розвиток та забезпечення інших потреб дитини (а.с.16-44).

При цьому, відповідно до довідки про доходи позивача від 24.11.2017 року, ОСОБА_1 працює в ДП «Полтавський дослідний механічний завод» на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту та за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року, отримала дохід в загальному розмірі 19200,00 грн. (а.с.14).

Відтак, відповідно до вищевикладеного та враховуючи рівність обох батьків у вихованні та матеріальному забезпечення дитини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суд про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , оскільки мати самостійно утримати дитину не має змоги, а батько в добровільному порядку жодної матеріальної підтримки не надає.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначенням аліментів у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Так, визначаючи суму аліментів, необхідних для стягнення з відповідача у 3000,00 грн., місцевий суд, вважав такий розмір обґрунтованим, проте з таким висновком суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що наведена сума не буде занадто обтяжлива для ОСОБА_2 за відсутності будь-яких відомостей про доходи останнього.

Окрім того, як убачається, на утриманні у відповідача перебувають його батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 12.04.2019р.), які є людьми похилого віку та мають захворювання, що підтверджено належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи (а.с.134-136).

З аналізу наведених у матеріалах справи доказів, згідно з вимогами ст.ст. 77,79,80,81 ЦПК України, вбачається, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач має постійний заробіток (дохід). У матеріалах справи відсутні будь-які довідки про підтвердження факту постійного працевлаштування відповідача, розміру його доходу, а самим ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі зазначалось, що він постійного місця роботи не має, і дані твердження позивачем не спростовані.

З урахуванням наведених норм права, аналізу матеріалів справи, та враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та визначення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій формі, а саме в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову.

Визначення до стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини одинадцятирічного віку, як прохає в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставним за відсутності в прохальній частині визначення частки його доходу, як того вимагають положення Сімейного кодексу України. Окрім того, у разі визначення розміру аліментів, необхідних до стягнення у відсотковому співвідношенні до доходу відповідача, така сума має бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини та вона змінюється з її віком, тобто не може бути зафіксована на певному віці дитини.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відтак, з відповідвача необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд даної справи в суді першої інстанції у сумі 704,80 грн., що є мінімально встановленим розміром.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2018 року, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) грн. щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) грн. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів, - в межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.Ю. Кузнєцова