Справа № 336/653/19
Пр. № 4-с/336/13/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника стягувача ОСОБА_1,

державного виконавця Букацелі С.І.,

представників боржника ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

Стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_5 під час здійснення виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4

В заяві зазначила, що в провадженні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 50907718 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини сторін Ніки, ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході виконання рішення суду було винесено постанову від 30.03.2018 року про накладення арешту на майно боржника, якому належить право власності на земельну ділянку. Хоча заборгованість ОСОБА_6 зі сплати аліментів станом на 17 жовтня 20018 року становить 45669 грн. 56 коп., державний виконавець Букацелі С.І. не вживає заходів з забезпечення ефективного виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Оскільки звернення стягнення на майно боржника допускається за наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці, просить визнати вказану бездіяльність державного виконавця протиправною та зобовязати її звернути стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги скарги. Просить про її задоволення.

Посадова особа відділу виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, вимоги скарги не визнала, пояснивши в обгрунтування заперечень таке.

11 липня 2018 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, яке надійшло з Шевченківського відділу виконавчої служби за місцем реєстрації боржника, що охоплюється юрисдикцією Вознесенівського району м. Запоріжжя. Державним виконавцем було вчинено низку заходів, спрямованих на забезпечення виконання рішення, таких, як: направлення запитів до управління Пенсійного фонду, Державної фіскальної служби, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна з метою зясування майнового стану боржника; здійснено виходи за місцем проживання боржника, складено протокол про адміністративне правопорушення.

Що стосується, незвернення стягнення на належну відповідачу нерухомість, якою є земельна ділянка, про наявність у боржника відповідного права стало відомо від стягувача, яка 13 вересня 2018 року надала державному виконавцю копію державного акту про право власності на землю, тому вона зробила запити до уповноважених осіб з метою зясування зазначеної інформації, відповіді на які отримала в березні 2019 року. Разом з тим 2 жовтня 2018 року до відділу державної виконавчої служби надійшло повідомлення боржника про працевлаштування в товаристві з обмеженою відповідальністю «Полігон-Авто», у звязку з чим державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Оскільки звернення стягнення на нерухоме майно боржника здійснюється лише у відсутність у останнього заробітної плати, пенсії, рухомого майна, за наявності у платника аліментів стабільного доходу вона правомірно не вчинювала дій зі звернення стягнення на нерухомість, тим більш у відсутність підтверджених належним чином відомостей про право власності боржника.

Крім того, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2018 року зупинено стягення з ОСОБА_6 заборгованості зі сплати аліментів за період з 2 березня 2016 року по 30 вересня 2018 року в сумі 45669 грн. 56 коп. За вказаних обставин, у відсутність поточної заборгованості застосування такого заходу забезпечення виконавчого провадження було б таким, що не має під собою обєктивного підгрунтя.

У звязку з викладеним просить про відмову в задоволенні скарги.

Представники боржника знаходять скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець при вчиненні виконавчих дій не допускала порушень законності, діючи у відповідності до приписів законодавства про виконавче провадження. Наявність у їхнього довірителя заробітної плати у звязку із працевлаштуванням в жовтні 2018 року відкрила можливості для виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на заробітну плату боржника, що в силу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виключає звернення на майно боржника, так як вказаною статтею встановлено першочерговість звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Якщо взяти до уваги, що поточної заборгованості у їхнього довірителя не існує, а стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 2 березня 2016 року по 30 вересня 2018 року, в сумі 45669 грн. 56 коп. зупинено на підставі ухвали суду, яка набрала законної сили, в забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, звернення стягнення на нерухоме майно боржника є не лише недоцільним, а й таким, що посягає на положення закону та права ОСОБА_6 як учасника виконавчого провадження, так як в силу закону поворот виконання рішення про стягнення аліментів не допускається.

У звязку з викладеним просять про залишення скарги без задоволення.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в справі фактичні дані, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в провадженні Вознесенівського відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № про стягнення з 50907718 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини сторін Ніки, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу (ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження).

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень внормована Розділом УП ЦПК України, саме в русло оскарження дій виконавця спрямовує заявник свої вимоги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства випливає, що предметом цього судового розгляду є зясування, чи діяв державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законодавством України про виконавче провадження, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, а також, чи не порушено рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення право чи свободу учасника виконавчого провадження.

Підставою для задоволення скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця за змістом ст. 451 ЦПК України є сукупність таких складових як встановлена судом неправомірність рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця і порушення права сторони виконавчого провадження такими рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Обовязки виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, розвязуючи цю скаргу, суд повинен перш за все встановити, чи відповідають вимогам законодавства прийняті державним виконавцем під час здійснення вказаного провадження рішення та виконавчі дії.

Судом встановлено, що 2 жовтня 2018 року боржник ОСОБА_6 працевлаштувався в товаристві з обмеженою відповідальністю «Полігон-Авто», у звязку з чим держаним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається, зокрема, у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Виконання рішення про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття характеризується вчиненням щомісячних платежів, у звязку з чим суд доходить висновку про правомірність дій державного виконавця з приводу винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлення її копії субєкту господарювання, з яким у ОСОБА_6 виникли трудові стосунки.

Порядок здійснення відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника внормований статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження».

Хоча статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і встановлено право державного виконавця звернути стягнення на майно боржника за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, при цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника; проте суд не вбачає ознак протиправності в тому, що державним виконавцем не застосовано вказаний захід забезпечення виконавчого провадження, виходячи з такого.

Вирішуючи скаргу на користь посадової особи державної виконавчої служби, суд не вбачає в її діях порушень вимог закону та посягань на право учасника виконавчого провадження, виходячи з такого.

Під час здійснення виконавчого провадження посадова особа виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, вчинила низку заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішення суду, таких, як: направлення запитів до управління Пенсійного фонду, Державної фіскальної служби, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з метою зясування майнового стану боржника, виходи за місцем проживання боржника; виходи за місцем проживання боржника; складання протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ухилення від сплати аліментів; звернення з заявою про вчинене кримінальне правопорушення до органів Національної поліції (а. с. 33-54).

Відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про наявність у ОСОБА_6 на праві власності земельної ділянки на території Михайлівської сільської ради надійшла до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби лише 7 березня 2019 року (а. с. 78).

Разом з тим в листопаді 2018 року, тобто до отримання обєктивно підтвердженої інформації про наявність у боржника нерухомого майна, до відділу виконавчої служби надійшла ухвала Шевченківського районного суду від 21.11.2018 року, яка підлягає негайному виконанню, про зупинення стягнення з ОСОБА_6 заборгованості по аліментам, що утворилася за період з 2 березня 2016 року по 30 вересня 2018 року, в сумі 45669 грн. 56 коп.

Через обовязковість виконання судових рішень, встановлену Основним Законом, припинено стягнення вказаної заборгованості на підставі означеної ухвали суду, яка набрала законної сили 5 березня 2019 року, тому у відсутність наведених в статті 71 Закону передумов, тобто наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, державним виконавцем правомірно не застосовувалася виконавча дія, про зобовязання вчинити яку просить заявник.

Як випливає із змісту ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, а відповідно до ч. 2 цієї статті у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає неправомірними рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки законом встановлений спосіб поновлення права особи шляхом визнання дій виконавця неправомірними, не вбачаючи в діях субєкта оскарження при здійсненні виконавчого провадження ознак незаконного посягання на права заявника, суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя О.В. Щаслива