КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/3469/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5744/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2018 року у складі судді Котлярової І.Ю.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1. звернувся у суд із заявою про забезпечення позовних вимог до звернення у суд із позовом шляхом накладення арешту на: будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 278,2 кв.м.., житловою площею 93.5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1506га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою Київська обл., Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер НОМЕР_1

В обґрунтування заяви зазначено, що має намір звернутися до суду із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо»), державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», яке безпідставно виніс державний реєстратор ОСОБА_2 та про зобов'язання останнього поновити запис про право власності на будинок та земельну ділянку за позивачем. Спірним майном є будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер НОМЕР_1, яке належить заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на те, що значене спірне майно було передано в іпотеку, на яке ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», без будь яких правових підстав, в тому числі без наявності боргу, звернуло стягнення на майно в позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно, а державний реєстратор при реєстрації права власності підставою для його виникнення визначив лише іпотечний договір та договори переведення боргу, що суперечить п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, оскільки, на даний час власником спірного майна є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», яка може розпорядитися спірним майном та відчужити його на користь інших осіб, що ускладнить виконання рішення суду, ОСОБА_1 просив заяву задовольнити.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2018 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 278,2 кв.м.., житловою площею 93.5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1506га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою Київська обл.., Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер НОМЕР_1

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що подана заява не містить ні ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, ні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а всупереч ч. 7 ст. 153 ЦПК України питання зустрічного забезпечення в оскаржуваній ухвалі взагалі не вирішувалось.

Посилаючись на вказане та те, що постановлена ухвала не містить будь-якої вмотивованої оцінки обставин справи, доказів та доводів, а також обґрунтування висновків суду щодо прийнятого рішення по суті заяви, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представників ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, які є предметом спору, суд першої інстанції вказав про існування об'єктивних підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Такі висновки районного суду колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Посилання апеляційної скарги на те, що постановлена ухвала не містить будь-якої вмотивованої оцінки обставин справи, доказів та доводів, а також обґрунтування висновків суду щодо прийнятого рішення по суті заяви, колегія суддів визнає безпідставними.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-2307 від 09 червня 2011 року належить нерухоме майно, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1506 га для будівництва та вслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.4-9).

Зі змісту заяви про забезпечення позовних вимог убачається, що заявник має намір звернутися у суд із позовними вимогами, що стосуються захисту його права власності, а саме визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірні будинок та земельну ділянку за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та про зобов'язання ОСОБА_2 поновити запис про право власності на спірні будинок та земельну ділянку за ОСОБА_1

Отже, предметом розгляду позовної заяви, яку мав намір подати ОСОБА_1, є спірне майно, зокрема будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0, 1506 га для будівництва та вслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Старі Петрівці, кадастровий номер НОМЕР_1

Відповідно до даних, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на зазначене нерухоме майно ОСОБА_1 набув у відповідності до свідоцтва про право на спадщину (а.с.4-9).

Наявність у Державному реєстрі інформації засвідчує право власності заявника на вказане майно, тому підтвердження вказаних обставин первинними документами не є обов'язковим.

З урахуванням матеріалів справи та заяви позивача про забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами 1-3 ст. 154 ЦПК України вставлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Твердження апеляційної скарги про те, що подана заява не містить ні ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, ні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а всупереч ч. 7 ст. 153 ЦПК України питання зустрічного забезпечення в оскаржуваній ухвалі взагалі не вирішувалось, колегія суддів визнає необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що розгляд судом заяви позивача про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не суперечить вимогам законодавства, оскільки положеннями ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов'язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а визначена ч. 3 ст. 154 ЦПК України обов'язковість зустрічного забезпечення має вичерпний характер й правовідносини сторін до вказаного переліку не відносяться.

Отже, розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали.

Зазначене свідчить про те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання представника скаржника на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з дотриманням положень процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: