ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 24 травня 1997 року. На даний час сторони шлюбних стосунків не підтримують і спільного господарства не ведуть, рішенням суду від 04.10.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою. Відповідач, починаючи з січня 2017 року не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Він є лікарем-стоматологом та має достатні доходи для утримання дітей. Також, оскільки відповідач з січня 2017 року не надавав допомоги на утримання дітей, він має сплатити аліменти за минулий час з 01.01.2017 по 01.09.2017 року в розмірі 27728,00 грн. Старший син ОСОБА_5 у вересні 2017 року вступив на навчання до Вищої школи логістики у Польщі. Позивач та відповідач 18.05.2017 року оформили заяву у нотаріуса, в якій надано згоду на виїзд дитини до Польщі та підписано гарантування оплати всіх витрат (повну фінансову підтримку, включаючи транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші кишенькові витрати), пов'язаних з оформленням всіх необхідних документів для його виїзду та перебування за кордоном. До додаткових витрат на сина ОСОБА_5 входять: оплата за курси польської мови - 4400,00 грн., оплата договору 08/11-16 з ПП ОСОБА_9 - 16039,00 грн., страховка життя дитини - 781,00 грн., отримання візи - 445,00 грн., оплата гуртожитку - 7100,00 грн., оплата за перший семестр навчання - 14752,56 грн., придбання польських злотих - 3550,00 грн., витрати на встановлення капп «TranspaDent» в кількості 7 штук за рекомендацією лікаря - 3500,00 грн., оплата банкету та придбання речей для випускного у школі - 11587,00 грн., половину яких має відшкодувати відповідач. Крім того, щомісячно позивачка передає сину гроші, необхідні для оплати гуртожитку, щомісячно в гривні - 5733,47 грн., та просить стягнути з відповідача майбутні та проведені виплати з вересня по грудень 2017 року, всього половина суми складає 11465,00 грн. Також просить стягнути суму обов'язкового договору страхування ОСОБА_5 від 18.10.2017 по 17.10.2018 року в розмірі 1382,32 грн., вартість проїзного білету на ім'я ОСОБА_5 від 18.12.2017 року - 662,00 грн., вартість білетів на рейс Київ-Познань на 18.12.2017 року та Київ Жуляни - Познань на 05.01.2018 року, який відмінили з причини непогоди, вартість не повернули - 1345,00 грн., вартість білетів на рейс Познань-Київ на 12.02.2018 року та Київ Жуляни - Познань на 16.02.2018 року - 446,00 грн., вартість білету Дніпро - Київ на 05.01.2018 року - 170,00 грн., вартість придбання готівки польських злотих для харчування ОСОБА_5 від 05.09.2017 року та від 08.11.2017 року - 7913,00 грн., вартість сплати проживання ОСОБА_5 у гуртожитку з січня 2018 року по квітень 2018 року в сумі 12466,00 грн.; вартість завдатку за гуртожиток від 17.10.2017 року - 3945,00 грн.; сума перерахувань позивачкою на рахунок ОСОБА_5 за період з 22.09.2017 по січень 2018 року - 12367,50 грн.; суми, відправлені на рахунок ОСОБА_5 бабусею дитини ОСОБА_11 (мати позивачки) - 7500,00 грн.; 1/2 частки вартості ортопедичного рюкзака - 562,6 грн. А всього загальний розмір вимог про стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_5 складає 91349,42 грн. Позивачка також зазначає, що нею понесені додаткові витрати на утримання молодшого сина ОСОБА_6 а саме 19.09.2017 року нею укладено договір із ТОВ «ІТ-школа СМАРТ» для навчання дитини та сплачено за навчання дитини 4890,00 грн., тобто частка відповідача складає 2445,00 грн. 05 грудня 2017 року ОСОБА_6 пройшов обстеження у КЗ "Дніпропетровська поліклініка №1" Дніпропетровської обласної ради, на підставі чого було видано висновки з рекомендаціями лікування та призначення препаратів для лікування. Було проведено 06.12.2017 року аналіз в лабораторії «Інвітро», вартість якого 155,00 грн., тобто частка відповідача 77,5 грн. 08 грудня 2017 року було проведено обстеження судин, вартістю 400,00 грн., частка відповідача - 200,00 грн. 14 вересня 2017 року на підставі рекомендацій офтальмолога позивачкою придбано окуляри за 1700,00 грн. відповідно до рецепту та проведено курс лікування в сумі 1500,00 грн., частка відповідача - 1600,00 грн. Крім того, дитина з народження хворіє на ортопедичне захворювання, в зв'язку з чим за рекомендацією лікарів було придбано ортопедичні устілки на суму 966,83 грн., ортопедичні сандалії на суму 844,87 грн., сплачено за масаж та корекцію устілок 445,00 грн. та 400,00 грн. за масаж за накладними №1938 та №1947, придбано спеціальні черевики вартістю 2398,00 грн., рюкзак для рівного хребта вартістю 985,00 грн., придбано 06.12.2017 та 26.12.2017 року лікарський препарат Стимол на 470,00 грн. та 570,00 грн. відповідно. Всього на лікування сина ОСОБА_6 позивачкою витрачено 7079,80 грн., тобто частка відповідача складає 3539,90 грн. Загальна сума додаткових витрат на сина ОСОБА_6 складає 7862,40 грн. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6000,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей за минулий час, з 01 січня 2017 року по 01 вересня 2017 року в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 27728,00 грн.; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий час з 01 січня 2017 року по 03 січня 2018 року в сумі 91349,42 грн.; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за минулий час з 01 січня 2017 року по 03 січня 2018 року в сумі 7862,40 грн.; стягнути з відповідача суму судового збору; допустити негайне виконання рішення в межах виплати аліментів за один місяць.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачки додаткові витрати на утримання ОСОБА_6 в сумі 4045,00 грн. Вирішено допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1920,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення частково змінити, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони з 24 травня 1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіює свідоцтва про одруження НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 24.05.1997 року (а.с. 8 т.1).

Позивач та відповідач мають спільних дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підтвердження чого надані копії відповідних свідоцтв про народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с. 9, 10 т.1).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у справі №200/3779/17 шлюб між сторонами розірвано; рішення набрало законної сили (а.с. 74 т.1).

Позивач, відповідач та їхні діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 проживають АДРЕСА_1, що підтверджується копію довідки про склад сім'ї від 14.09.2017 року, складеною квартальним комітетом №9 Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 11 т.1).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 30.10.2017 року діяльність ФОП ОСОБА_4 припинено (а.с. 53-54 т.1).

З копії довідки ТОВ "БаДМ" №275 від 13.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 працевлаштований у вказаному товаристві складальником відділу зберігання та комплектації товарів аптечного складу №1 з 14.11.2017 року з посадовим окладом 3405,00 грн. (а.с. 55 т.1).

Відповідно до відомостей ГУ ДФС у Дніпропетровській області №7535/10/04-36-08-04-21 від 24.01.2019 року, ОСОБА_4 отримував доходи від підприємницької діяльності, розмір яких за звітний 2017 рік становив 57120,00 грн., однак діяльність була припинена; крім того, відповідачу нараховувалась заробітна плата у 2017 році (4 квартал) - ТОВ "Требус" в сумі 3040,00 грн. та ТОВ "БаДМ" в сумі 2724,31 грн., а також у 2018 році (1-3 квартал) - в сумі 33661,18 грн. (а.с. 179-181 т.2).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. (ч. 1 ст. 191 СК України).

Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; приймаючи до уваги зміст позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, стан здоров'я дітей; враховуючи, що відповідач має щомісячний регулярний дохід, інших осіб на утриманні не має, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття дитини.

Суд звертає увагу, що відповідач частково визнає позовні вимоги, погоджуючись виплачувати аліменти в розмірі 900,00 грн. на сина ОСОБА_5 та 800,00 грн. на сина ОСОБА_6 до їх повноліття, відповідно до змісту письмових заперечень на позовну заяву (а.с. 47-51 т.1).

Доводи апеляційної скарги про необхідність сплати на дітей аліментів у більшому розмірі, не знаходять свого підтвердження. Позивачем не доведено наявності у відповідача більших доходів, відповідно до яких ОСОБА_4 зміг би сплачувати аліменти у більшому розмірі, ані ж 1000,00 грн. на кожну дитину.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу на положення статтей 182, 191 Сімейного кодексу, щодо необхідності стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, а також встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, доповнивши, що аліменти стягуються з 19.09.2017 року, розмір яких на місяць на кожну дитину не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суду також не представлено доказів того, що ОСОБА_3 вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх отримати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у стягненні аліментів за минулий час з 01 січня 2017 року по 18 вересня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною 2 вказаної вище статі встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача половини додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_5 у вигляді понесених витрат на організацію бенкету та купівлю речей для випускного у школі на загальну суму 11587,00 грн., витрат на вступ та навчання у вищому навчальному закладі Польщі (курси польської мови в сумі 4400,00 грн.), виконання договору №08/11-16/1 від 08.11.2016 року про надання послуг щодо підготовки абітурієнтів до вступу у ВНЗ Республіки Польща в сумі 16039,00 грн., оплата по договору страхування подорожуючих за кордон від 25.07.2017 року в сумі 781,00 грн., отримання візи в сумі 445,00 грн., а також витрати на купівлю польських злотих, необхідних для проживання та харчування дитини у Польщі, витрати на оплату гуртожитку, витрати на проїзд дитини), - не є витратами на розвиток здібностей дитини, що викликані особливими обставинами, а тому задоволенню не підлягають (а.с. 130-137, 138-140, 141-143 т. 2).

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги докази на підтвердження розміру витрат на навчання та проживання сина ОСОБА_5 у Польщі, оскільки вони складені на іноземній мові. Єдиним документом, перекладеним на українську мову, є Довідка від 07.12.2017 року про те, що ОСОБА_5 є студентом Вищої школи логістики (а.с. 84-85 т.2).

Відповідно до платіжних доручень від 18.08.2017 року на суму 6000,00 грн., та від 12.10.2017 на суму 9000,00 грн., платником є ОСОБА_11, яка не є позивачем у справі, а той факт, що вона є матір'ю позивачки, не свідчить про те, що вказані платежі були здійснені позивачкою та мають бути їй компенсовані (а.с. 160, 161 т.2). .

Додаткові витрати на придбання рюкзака, брюків, сорочки, черевики, білизну тощо, а також проїзні білети є звичайними повсякденними витратами та не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину у розумінні ст. 185 СК України.

Щодо придбання капп на суму 3500,00 грн. за видатковою накладною від 28.08.2017 року, то до позовної заяви не було надано жодного документу на підтвердження необхідності даних витрат для лікування дитини (рекомендація, рецепт, висновок чи огляд лікаря). Крім того, покупцем капп за даною накладною є ОСОБА_13, яка не є позивачем у справі. Дописка від руки на накладній «оплату получила ОСОБА_13 от ОСОБА_3. 28.08.2017 року» не є належним реквізитом для такого документу, та не свідчить, що ці каппи придбані саме для потреб ОСОБА_5, а не іншої особи.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_5, в задоволенні даної частини позовних вимог місцевим судом відмовлено правомірно.

В якості доказу захворювання сина ОСОБА_6 позивачем надано «Заключение по результатам экспериментально-психологического исследования», без дати та без вказівки особи, яка його склала та яке складене не на бланку медичної установи, без будь-яких реквізитів медичної установи на ньому. Суду не надано перекладу вказаного документу українською мовою.

Довідка невролога від 05.12.2017 року також складена на звичайному аркуші паперу, а не на бланку медичної установи, не містить прізвища лікаря, який її видав, печатка лікаря на копії наданого позивачкою документу нечитабельна.

Не надано доказів того, що дослідження судин та дослідження в лабораторії «Інвітро» були здійснені за рекомендацією лікаря.

Крім того, суду першої інстанції не було надано доказів встановлення неповнолітньому ОСОБА_6 діагнозу ортопедичного захворювання, за рекомендаціями якого було б придбано ортопедичні устілки на суму 966,83 грн., ортопедичні сандалії на суму 844,87 грн., сплачено за корекцію устілок 445,00 грн. та 400,00 грн. та масаж за накладними №1938 та №1947, придбано спеціальні черевики вартістю 2398,00 грн., рюкзак для рівного хребта вартістю 985,00 грн., придбано 06.12.2017 та 26.12.2017 року лікарський препарат Стимол на 470,00 грн. та 570,00 грн. відповідно.

Наданий суду апеляційної інстанції витяг з протоколу №154-р діагностичного засідання ОПМПК від 03.03.2009 року комунального спеціального загальноосвітнього реабілітаційного закладу "Дніпропетровський обласний психолого-медико-педагогічний центр", не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки позивачем не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від позивача (а.с. 170 т.2).

В матеріалах справи наявний інформаційний лист Центру ортопедії «Доброта», який має безадресний характер, та з якого неможливо зробити висновок, що саме ОСОБА_6 поставлено будь-який медичний діагноз та виписано будь-які медичні рекомендації. Тому суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обов"язковість, необхідність витрат на устілки, сандалії ортопедичні, послуги масажу, які підтверджені накладними, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень ст. 185 СК України, в зв'язку з чим у цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні необхідно відмовити.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія звертає увагу, що згідно змісту апеляційної скарги, рішення місцевого суду оскаржується лише в частині залишених без задоволення позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року не переглядає, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та часткової зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, - змінити, доповнивши, що аліменти стягуються з 19.09.2017 року, розмір аліментів на місяць на кожну дитину не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді