ЄУН 174/83/19
н/п 2/174/111/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2019 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Заіки А.В.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, третя особа ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, вказуючи, що 11.02.1997 року він уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно якого він придбав у особисту власність у третьої особи - продавця ОСОБА_2, квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір купівлі-продажу квартири, був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу, ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 85.

14.12.2018 року він звернувся до відповідача з питанням щодо реєстрації його права власності на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак своїм рішенням від 19.12.2018 року № 44717531 відповідач відмовила в реєстрації його права власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки в поданих ним на реєстрацію документах, відповідачем були виявлені розбіжності, а саме: в договорі купівлі-продажу квартири від 11.02.1997 року № 85 зазначено, що квартира розташована на четвертому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, тоді як в технічному паспорті на квартиру наявне виправлення з «чотирьохповерхового» на «пятиповерховий» будинок, внесено т.в.о директора КП «БТІ» Вільногірської міської ради ОСОБА_5 03.12.2018 року, а також надана інформаційна довідка від 03.12.2018 року щодо реєстрації права власності, де наявна примітка, що «виправлення в технічному паспорті з поверху 4 на поверх 5 читати вірно, допущена помилка Верхньодніпровським БТІ», і таким чином у звязку з виявленням в поданих документах розбіжностей щодо поверховості житлового будинку, в якому розташована квартира, на яку ним заявлені речові права, відповідач не має можливості провести державну реєстрацію його речових прав.

В свою чергу він не має можливості внести зміни до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.02.1997 року, стосовно виправлення поверховості будинку в якому знаходиться належна йому квартира з поверху 4 на поверх 5 (як це було, і, є в дійсності), оскільки приватний нотаріус Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на цей час свою нотаріальну діяльність припинив, а інші нотаріуси у м.Вільногірську таку нотаріальну дію вчиняти відмовляються, посилаючись на те, що вони не знають де знаходиться другий екземпляр вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, а без внесення змін і до другого екземпляру договору, внесення ними змін до його екземпляру договору не буде мати юридичної сили та суперечить закону. Останній раз він був у приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_6 14.01.2019 року, близько 16.00 год. і вона порадила йому звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спірну квартиру, його право власності на яку не визнає відповідач.

Вважає, що у звязку з невірним зазначенням поверховості житлового будинку в якому знаходиться належна йому квартира в договорі купівлі-продажу квартири та невизнання з цього приводу відповідачем його права власності на цю квартиру, його право власності на зазначену вище квартиру може бути визнано в судовому порядку.

Керуючись ст.ст.4, 30 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 317, 319, 392 ЦК України просить визнати за ним право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка розташована на четвертому поверсі пятиповерхового багатоквартирного житлового будинку.

Оскільки заявлені позивачем вимоги до відповідача ґрунтуються на вимогах щодо визнання права власності, то дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам розяснені їх процесуальні права та обовязки.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вказані в позові обставини та просив його задовольнити. Пояснив, що при укладенні договору купівлі-продажу нотаріусом допущено помилку при написанні поверховості будинку, вказано, що його квартира розташована на четвертому поверсі чотирьохповерхового будинку, а насправді це пятиповерховий будинок. В послідуючому в звязку з наявністю цих розбіжностей, державний реєстратор відмовила у державній реєстрації права власності.

Відповідач в судове засідання не зявилась, згідно телефонограми просить розглядати справу без її участі.

Третя особа ОСОБА_2 позов підтримала просила задовольнити, пояснила, що в 1997 році вона продавала спірну квартиру позивачу, при оформленні документів для продажу квартири та укладенні самого договору купівлі-продажу нотаріусом була допущена помилка у зазначенні етажності будинку, тобто вказано замість пятиповерхового будинку чотирьохповерховий, тому просить позов задовольнити.

Вислухавши позивача, третю особу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу серії ААВ № 353999 від 11.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 однокімнатну квартиру № 64, розташовану на четвертому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку А-4 з цегли, що знаходиться у м.Вільногірську по бульвару Миру № 6 (а.с. 6)

Згідно копії технічного паспорту на квартиру № 64 по ОСОБА_7, 6 в м.Вільногірськ, що зареєстрована у Верхньодніпровському міському бюро технічної інвентаризації, яка знаходиться у власності громадянина ОСОБА_1, згідно технічних характеристик квартира розташована на 4 поверсі, згідно внесених 03.12.2018 року т.в.о. директора КП «БТІ» Вільногірської міської ради. ОСОБА_8 виправлень, поверховість будинку виправлено з 4 на 5 (а.с. 7-8)

Згідно копії інформаційної довідки від 03.12.2018 року, виданої КП «БТІ» Вільногірської міської ради, відповідно до інвентарної справи № 2165, реєстрової книги № 13 на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири від 11.02.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу за № 85 ОСОБА_4 В примітках зазначено, що виправлення в технічному паспорті з поверха «4» на поверх «5» читати вірно, допущена помилка Верхньодніпровським БТІ. (а.с. 9)

Згідно копії рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19.12.2018 року № 44717531, державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірського міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права приватної власності на квартиру № 64, що розташована в Дніпропетровській області, м.Вільногірськ, по Бульвар Миру, будинок 6 у звязку з тим, що в поданих документах наявні розбіжності, а саме: в документі, що посвідчує право власності договір купівлі-продажу квартири від 11.02.1997 р. № 85 зазначено, що квартира розташована на четвертому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, тоді як в технічному паспорті наявне виправлення з «чотирьохповерхового» та «пятиповерховий» будинок, внесено т.в.о. директора КП «БТІ» Вільногірської міської ради ОСОБА_8 03.12.2018 року, а також надана інформаційна довідка від 03.12.2018 року щодо проведення реєстрації права власності, де наявна примітка, що «виправлення в технічному паспорті з поверха 4 на 5 читати вірно, допущена помилка Верхньодніпровським БТІ». В звязку з тим, що в поданих документах наявні розбіжності щодо поверховості житлового будинку, в якому розташована квартира, на яку заявлені речові права, неможливо проведення державної реєстрації речових прав. (а.с. 10)

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України. Способами захисту цивільних справ та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ч.1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані субєкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з субєктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Порядок оскарження дій державного реєстратора визначений ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Таким чином, судом встановлено, що 14.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 для проведення державної реєстрації його права приватної власності на квартиру № 64, розташовану у м.Вільногірськ по бульвару Миру, будинок 6, подавши документи необхідні для проведення цієї реєстраційної дії, однак 19.12.2019 року державний реєстратор встановивши, що подані документи не дають змоги встановити набуття позивачем речового права на нерухоме майно, у реєстрації вказаного права відмовила, оскільки в поданих позивачем документах були наявні розбіжності, а саме в договорі купівлі-продажу квартири від 11.02.1997 р. зазначено, що квартира розташована на четвертому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку, тоді як в технічному паспорті на квартиру наявне виправлення з «чотирьохповерхового» на «пятиповерховий» будинок, які внесено т.в.о. директора КП «БТІ» Вільногірської міської ради ОСОБА_8 03.12.2018 року.

Зазначені розбіжності у документах виникли внаслідок помилки, допущеної приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при оформленні договору купівлі - продажу квартири та Верхньодніпровським БТІ у технічному паспорті на квартиру щодо етажності будинку, де розташована квартира позивача.

Дії державного реєстратора ОСОБА_3 щодо відмови у реєстрації права власності позивача на належне йому майно вчинені в межах її компетенції, на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, позивачем в установленому законом порядку не оспорювалися і не оспорюються.

При таких обставинах, відмова державного реєстратора у реєстрації за позивачем права власності на належну йому квартиру, не може бути розцінена як оспорення або невизнання державним реєстратором права власності позивача на належне йому майно, тому спір між сторонами щодо права власності позивача на вказане майно як такий відсутній.

Порядок усунення помилок нотаріуса при вчиненні нотаріальної дії визначено ч.3 ст. 51 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов'язані повідомити про це сторони, стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Таким чином, особа має право на судовий захист у разі фактичного порушення її права та виникнення відповідного цивільного спору, а способи захисту порушеного права визначені ст. 16 Цивільного Кодексу України та наведені вище.

Разом з тим, спір між позивачем та державним реєстратором щодо права власності позивача на належну йому квартиру відсутній, тому обраний позивачем спосіб захисту його права не відповідає способам захисту права, встановленим ст. 16 ЦК України.

При таких обставинах, в межах заявлених позивачем вимог, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до заяви позивача та вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. ст. 9,10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 51 «Про нотаріат» та керуючись ст.ст.1, 4, 12, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, третя особа ОСОБА_2 - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_10