441/67/19 2/441/309/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

за участі секретаря - Цап І.М.,

позивача - ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрація у Львівській області про визнання недійсним Державного акту, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

позивачі звернулися в суд з позовом, в якому просять визнати недійсним державний акт на право приватної власноті на землю, виданий Городоцькою райдержадміністрацією 15.01.2002 на ім»я ОСОБА_5 площею 0,8872 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія НОМЕР_4, скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площами 0,3322 та 0,8872 га, визнати за ними право по 1/3 ч. від земельної частки (паю) площею 0,95 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5.

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер їх родич ОСОБА_5., який мав у власності житловий будинок по АДРЕСА_1. та земельні ділянки площами 0,60 га для обслуговування вказаного будинку і 1,2193 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. і складається із земельних ділянок площею 0,3322 га - рілля та 0,8872 га - кормові угіддя. У відведений законом строк, вони як спадкоємці по заповіту спадщину прийняли, отримавши свідоцтво про право на спадщину, яким є інше майно, між тим нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площами 0,3322 і 0,8872 га, оскільки державний акт виданий після смерті спадкодавця, крім того в державному акті є виправлення..

Позивачі вважають, що відповідачі своїми протиправними діями порушили їх право на отримання свідоцтва про право на спадщину та порушили норму ст. 25 ЦК України, а саме: видали акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_5 після його смерті, тобто, після припинення цивільної правоздатності особи. Отже, такий державний акт про право приватної власності на землю слід вважати недійсним.

Ухвалою судді від 21.01.2019 провадження у справі відкрито.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 в суді позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_3 в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви від 14.03.2019 та 16.03.2019 про розгляд справи у їх відсутності (а.с.67-68), убачається, що позов підтримують, просять не стягувати з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 18.03.2019 за клопотанням позивача змінено процесуальний статус Городоцької РДА з третьої особи на відповідача (а.с.71-72)

Відповідач - Городоцька районна державна адміністрація Львівської області в підготовче засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав.

Відповідач у справі - представник Великолюбінської селищної ради до суду не з'явився, 02.04.2019 подав заяву про розгляд справи без участі відповідача, не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.103-104)

За наслідками визнання позову відповідачем, суд ухвалив розглянути справу у підготовчому засіданні з ухваленням рішення відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз»яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини.

Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 19.03.1996 року, серія НОМЕР_5, актовий запис № 11 (а.с.17)

Позивач ОСОБА_1 являється сином померлого ОСОБА_5., а інші позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_3 його онуками, що підтверджується копіями паспорту та копією свідоцтва про народження (а.с.10-14,18) серія НОМЕР_6 від 01.08.1958.

Після смерті ОСОБА_5. відкрилась спадщина за заповітом (а.с.19). Спадкове майно складалося із житлового будинку в АДРЕСА_1, земельної ділянки розміром 0,60 га, яка знаходиться на території Завидовицької сільської ради, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_7, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 05.11.1996 за №128 (а.с20).

Також до спадкового майна належить земельна ділянка площею 1,2193 гектарів в межах згідно з планом, переданої спадкодавцю у приватну власність на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 11.01.2002 року № 9 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області і складається із з двох окремих ділянок, відповідно площами 0,3322 га - рілля і 0,8872 га - кормові угіддя, що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4 від 15.01.2002. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1194. Цей факт підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виготовлених за заявою спадкоємця ОСОБА_1, вищезазначеним земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери, а також здійснено їхню реєстрацію права власності (а.с.22, 24-29). Датою видачі вищезазначеного акту є 15.01.2002, тобто через шість років після смерті спадкодавця. Таке унеможливлює отримання для позивачів свідоцтва про право на спадщину.

Згідно листа архівного відділу Городоцької РДА Львівської області з копією розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 «Про внесення змін до розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №889 від 26.12.2001 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю жителям населених пунктів на території Завидовицької сільської ради» та списком громадян, які отримали в натурі у приватну власність належні їм середні земельні частки (паї) на території Завидовицької сільської ради, серед них також зазначено спадкодавця ОСОБА_5. (а.с.81-102)

Із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори № 2233/01-16 від 05.12.2018 (а.с.21) убачається, що позивачі звернулись із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5., їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно - Державний акт про право власності виданий після смерті спадкодавця.

Матеріалами копії спадкової справи № 418/1996 підтверджено, що спадкова справа відкрита після смерті ОСОБА_5 на підставі заяви позивача ОСОБА_1.(а.с.43-63)

Відповідно до листа відділу у Городоцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_5., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 був власником сертифікату (обласного зразка) на право приватної власності на землю (середню земельну частку) розміром 0,95 в умовних кадастрових гектарах, серія НОМЕР_8, що зареєстрований за №4374 від 23.05.1997 у відповідній Книзі реєстрації (а.с.23)

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, визнання відповідачем факту порушення законодавства під час видачі вказаного акта на право приватної власності на землю, позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд залишає судовий збір за позивачами, оскільки про таке просив позивач та його представник.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10-13, 76, , 258-265 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України в ред. 1963 р., ст. 81,116, 126 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_9 від 15.01.2002 року, виданий на ім»я ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №9 від 11.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1194.

Скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,3322 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_10 та площею 0,8872 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_11.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_2) право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 0,95 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія НОМЕР_8 від 23.05.1997, зареєстрованого за №4374 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.;

визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2, проживаючого в АДРЕСА_2) право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 0,95 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія НОМЕР_8 від 23.05.1997, зареєстрованого за №4374 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.;

визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ІПН НОМЕР_3, проживаючого в АДРЕСА_2) право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 0,95 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_5 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія НОМЕР_8 від 23.05.1997, зареєстрованого за №4374 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «06» травня 2019 року.

СуддяН. І. Яворська