Справа № 574/758/18 Провадження №2/574/99/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.

в присутності

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, мотивуючи тим, що постановою судді від 24.11.2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, але враховуючи щире каяття останнього та позитивні характеризуючи данні, останнього було звільнено від адміністративної відповідальності згідно до ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справа була закрита. Однак діями відповідача, що мали місце 26.10.2016 року, який перебуваючи у громадському місці в с. Вознесенка, із хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, виражався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував розправою, їй було заподіяно моральну шкоду. Від слів останнього вона пережила страх та приниження, а також психічні страждання. Вважала, що такими діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн., які просила стягнути на її користь.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Вказала, що її чоловік є рідним дядьком ОСОБА_2 .. Останній ображав її оскільки між ними існує конфлікт з приводу ведення фермерського господарства. Після цих подій у неї погіршився стан здоров`я, піднявся цукор, вона пережила стрес та душевні страждання. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явився, просив розгляд справи провести за його відсутності. У відзиві на позовну заяву вказав, що у них з позивачкою склалися неприязні відносини з приводу ведення нею фермерського господарства. При цьому, господарством використовуються ядохімікати, сільськогосподарська техніка та інші механізми, які знаходяться на трьох домогосподарствах позивачки по сусідству з його подвір`ям. 26.10.2016 року між ними знову виник конфлікт, у ході якого він не втримався та вилаявся на позивачку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП. Однак вважав, що позивачка не довела спричинення такими діями їй моральної шкоди, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року, близько 16-ї години, ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці, по вулиці Гагаріна в селі Вознесенка Буринського району Сумської області, з хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок і спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, виражався нецензурною лайкою та образливо чіплявся до ОСОБА_1 ..

За вказаним фактом, постановою судді Буринського районного суду від 24.11.2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та, у відповідно до ст.22 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 було оголошено усне зауваження, а справу закрито.

Вказана постанова не оскаржувалася в апеляційному порядку і набрала законної сили.

Таким чином, дані обставини не підлягають повторному доказуванню в силу ч.6 ст.82 ЦПК України, згідно з якою вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції.

В силу ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Системний аналіз наведених положень цивільного закону дозволяє прийти до висновку, що позивачем необхідно було довести, що вказана шкода була заподіяна саме відповідачем та її розмір.

Як вбачається з наведених вище обставин та не підлягає повторному доведенню, безспірно встановлено, що саме відповідачем було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ст.173 КУпАП, його винуватість доведена постановою судді, прийнтою у справі про адміністративне правопорушення.

Хоча безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов корисної діяльності, побуту і відпочинку людей, однак відповідачем були вчинені протиправні дії, вході яких він виражався нецензурною лайкою та образливо чіплявся до позивачки.

Такі дії відповідача, які були вчинені у громадському місці, в брутальній та принизливій формі, суд розцінює як приниження честі та гідності позивачки, у зв`язку з чим, остання має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що в наслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 перенесла стрес та душевні страждання.

Також, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами ( рішення «Абдулазіз, Кабель і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 1985 року), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує відшкодування.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому характер та глибину душевних страждань, які зазнала позивачка, фактичні обставини справи, ступінь вини відповідача, його матеріальний стан, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 500 гривень, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення вимог позивачки (28,37%), з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за розгляд судом першої інстанції, пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 499 грн. 88 коп..

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 81,258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) 500 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та 499 грн.88 коп. в рахунок повернення витрат зі сплати судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 09.08.2019 року.