Справа № 648/2695/18
Провадження № 2/648/110/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді: Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Козлової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, Микільська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області про визначення місця проживання дітей, яким просила суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Свій позов мотивувала тим, що з 06.06.2009 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З вересня 2016 року фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені і 31.03.2017 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області шлюб між сторонами було розірвано. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 добровільно не надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, ОСОБА_1 . вимушена була звернутися до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом про стягнення аліментів. Відповідним рішенням суду від 08.11.2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дітей.

Після того, як між колишнім подружжям ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу участі батьків у вихованні дітей та визначенні їх місця проживання, Розпорядженням голови Білозерської РДА Херсонської області від 26.12.2016 року № 678 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та способу участі батька у вихованні дітей» було визначено місце проживання малолітніх дітей з матір`ю - ОСОБА_1 . У діточок є власна кімната, місця для виконання домашніх завдань, справ, проведення дозвілля. Діти цікавляться спортом та художнім мистецтвом. ОСОБА_1 наголосила, що діти в неї були забезпечені всім необхідним: одягом, продуктами харчування, книжками, канцелярією для школи та усім іншим, що необхідно для їх розвитку. Окрім того, діти були доглянуті не лише ОСОБА_1 , а і її матір`ю, бабусею дітей. Вони виховувалися та розвивалися в належних умовах. З 01.09.2018 року вона планувала, що діти будуть навчатися в Херсонській гімназії ім. Т.Г . Шевченка, де для талановитих дітей створені належні умови для навчання, позакласних та гуртових занять. Донька гарно малює. Про це було повідомлено батька дітей - ОСОБА_2 Він з цим не погодився і, прийшовши на побачення з дітьми 28.07.2018 року, забрав їх до місця свого проживання в с. Микільське Білозерського району Херсонської області де по цей день утримує. Дітей відповідач не віддає, забрати їх позивач не може, не може з ними і бачитися, бо батько ховає дітей. Через сусідів ОСОБА_2 позивачу відомо, що діти просяться додому, плачуть, батько їх залякує. Колишній чоловік залякує й ОСОБА_1 , так як причиною їх розлучення окрім різних поглядів на життя, було і рукоприкладство з боку відповідача. ОСОБА_1 зазначила, що сьогодні діти повинні вчитися у школі, вона зверталася з цього питання до органу опіки та піклування, прокуратури, проте діти й досі не вдома.

Відповідач працює в Дар`ївській виправній колонії № 10 з восьмигодинним робочим часом, буває й довше. За дітьми в серпні доглядала його сестра, а коли до них приходила позивач, то та ховала їх у хаті. З 01.09.2018 року ОСОБА_2 сам насильно, самовільно, без дозволу позивача, вирішив відправити дітей на перший дзвоник до сільської школи в с. Микільське. Позивач наголошує, що діти, це не іграшки і її почав хвилювати психічний стан відповідача, його некеровані дії. Директор школи теж його не розуміє, оскільки діти прописані в селі і не можуть вчитися в другій школі, тому з 01.09.2018 року діти сидять у батька під замком. Усі дії ОСОБА_2 спрямовані на поновлення їх сімейних стосунків, про дітей він не думає, про їх розвиток теж не дбає та робить усілякі перешкоди для їх спілкування із мамою. Діти травмовані поведінкою батька. ОСОБА_1 переконана, що поновлення стосунків з відповідачем неможливе, це завдасть шкоди їй та дітям, тому вона вважає, що діти повинні проживати з нею і просить ще раз визначити їх місце проживання з матір`ю, але вже за рішенням суду. Збільшивши позовні вимоги 18.10.2019 року, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

18 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, Микільська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визначення місця проживання дітей, якою просив суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання їх батька - ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та просив судові витрати покласти на відповідача - ОСОБА_1 Свій позов мотивував тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 з 06.06.2009 року, який було розірвано рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 31.03.2017 року. З вересня 2016 року фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені і діти залишилися проживати з матір`ю. Коли між ним та відповідачкою за зустрічним позовом почали виникати суперечки щодо його участі у вихованні дітей, вони звернулися до служби у справах дітей Білозерської РДА. Розпорядженням голови Білозерської РДА Херсонської області від 26.12.2016 року № 678 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та способу участі батька у вихованні дітей» було визначено місце проживання малолітніх дітей з матір`ю - ОСОБА_1. Цим же рішенням було визначено й спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей у вигляді побачень щотижня з 16.00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі.

Весь час, поки він та ОСОБА_1 проживали окремо, позивач за зустрічним позовом добровільно надавав матеріальну допомогу, купував дітям іграшки, відраховував аліменти зі своєї заробітної плати. Діти навчалися в Інгулецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів за місцем проживання відповідачки, з 06.10.2016 року - син та з 01.09.2017 року - донька. Протягом літніх канікул 2018 року діти, за їх з відповідачкою домовленістю, проживали з батьком. В серпні ОСОБА_2 стало відомо, що колишня дружина забрала документи дітей з Інгулецької школи та подала їх до Херсонської гімназії ім. Т .Г . Шевченка (інтернату), куди мала намір відправити дітей для навчання та проживання з 01 вересня 2018 року. Позивач за зустрічним позовом був обурений тим, що колишня дружина вирішила віддати їх дітей до інтернату і навіть не порадилася з ним. ОСОБА_2 звернувся до Інгулецького сільського голови з заявою, якою просив провести з ОСОБА_1 роз`яснювальну бесіду з приводу залишення дітей в сім`ї або посприяти переданню дітей йому на виховання. Діти категорично відмовлялися переїздити на постійне проживання до інтернату, плакали, просили залишити їх вдома, тому ОСОБА_2 подав заяви про зарахування дітей до Микільської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Білозерської районної ради за своїм місцем проживання. У зв`язку з тим, що директор Інгулецької школи відмовлялася віддавати особові справи дітей, вони почали навчатися в школі лише з 28 вересня 2018 року. До цього часу діти проходили програму вдома, відставань у дітей з приводу пропусків навчального матеріалу немає.

ОСОБА_2 наголосив, що мати дітей обґрунтувала своє рішення віддати дітей до інтернату тим, що там створені належні умови не тільки для навчання, а й для позакласних та гурткових занять. Проте, він категорично проти навчання та проживання дітей в інтернаті і вважає, що таке рішення ОСОБА_1 обумовлене її небажанням займатися їх вихованням та відсутністю в неї для цього часу. Враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом має порівняно з матір`ю дітей більше можливостей щодо належного утримання, виховання та повноцінного розвитку дітей, більше часу для спілкування з дітьми та з урахуванням вищевикладених обставин, ОСОБА_2 вважає, що діти мають проживати саме з ним.

Так, з початку літніх канікул і по теперішній час діти проживають з батьком, перебувають на його утриманні, незважаючи на щомісячне відрахування аліментів з його заробітної плати на користь колишньої дружини. ОСОБА_2 вказав, що він проходить службу на посаді молодшого інспектора відділу охорони ДУ «ДВК-10» з 10.11.2009 року, має стабільну заробітну плату та графік роботи добу через три. Коли він перебуває на добовому чергуванні, діти залишаються з його сестрою ОСОБА_12 , яка мешкає в сусідньому будинку. Окрім того, йому на відміну від відповідачки, якій на праві власності належить 26/300 житлового будинку, він має у власності житловий будинок АДРЕСА_3 , який належав його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті якої ОСОБА_2 прийняв, але не оформив у спадкових правах. Умови для проживання дітей з батьком кращі, ніж з матір`ю, так як у нього на кожну дитину є своя окрема кімната, що важливо для дітей різної статі. Крім того, зважаючи на графік роботи, ОСОБА_2 має більше вільного часу для виховання дітей, ніж відповідачка, яка проживає в с. Інгулець, а працює в м. Херсоні. За таких умов, позивач за зустрічним позовом вважає, що він має більше, порівняно з матір`ю дітей, можливостей щодо їх належного утримання, виховання, повноцінного розвитку та часу для спілкування з ними, тож з урахуванням бажання дітей проживати з батьком, діти мають проживати з ним.

ОСОБА_1 , як позивач за первісним позовом, в судовому засіданні підтвердила викладені в позові обставини, просила задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Посилаючись на принцип 6 Декларації прав дитини, наголосила, що вважає неможливим проживання дітей даного віку без матері, так як між нею та дітьми існує тісний емоційно-психологічний зв`язок, розірвання якого може привести до емоційної пустоти дітей, викривленого формування ціннісних орієнтацій, проявам психоматичних розладів та невротичних проявів. Повернення дітей за попереднім місцем проживання буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача із її малолітніми дітьми і ця обставина відповідатиме законним інтересам як матері, так і дітей

ОСОБА_1 , як відповідач за зустрічним позовом, заперечила проти позову ОСОБА_2 , вважає його вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_13 надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , яким вказав, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. З листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір з приводу участі батька у вихованні дітей. З цією метою сторони звернулися до Білозерської РДА. Відповідно до положень ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Розпорядженням Голови Білозерської РДА № 678 від 26.12.2016 року вже було визначено місце проживання дітей з матір`ю. Це рішення батьком дітей не було оскаржене, на сьогодні воно є чинним та обов`язковим до виконання. Мати дитини вказане розпорядження не порушувала, спілкуватися дітям з батьком не забороняла. Навпроти, ОСОБА_2 самовільно забрав дітей та по сьогоднішній день незаконно їх утримує за місцем свого мешкання, чим самочинно, без згоди ОСОБА_1 змінив місце проживання малолітніх дітей та порушив вимоги розпорядження Білозерської РДА.

Крім того, представник ОСОБА_1 наголосив, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина, для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. З моменту народження обоє дітей ОСОБА_1 проживали разом з мамою, тож, враховуючи психологічні та вікові особливості дітей даного віку, представник позивача за первісним позовом вважає неможливим проживання дітей без матері, оскільки між нею та дітьми існує тісний емоційно-психологічний зв`язок, розірвання якого може призвести до емоційної пустоти дитини, викривленого формування ціннісних орієнтацій, появи психоматичних розладів та невротичних проявів. Тому відносини та емоційний контакт малолітніх дітей з їх матір`ю повинні переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від матері.

Пункти 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини вказує, що всі дії стосовно дітей повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення має вирішенні питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Таким чином, ОСОБА_13 вважає, що доводи ОСОБА_2 про те, що визначення судом місця проживання дітей з ним буде якнайкраще відповідати інтересам дітей суперечать вищенаведеним принципам Декларації прав дитини, положенням Конвенції про права дитини та правовим позиціям ЄСПЛ у даній категорії справ.

Представник ОСОБА_1 зауважив, що графік роботи ОСОБА_2 передбачає вихід у добові зміни, в період яких діти залишаються без батьківського нагляду. Сестра ОСОБА_2 , яка в цей час за ними приглядає, сама має двох дітей і не може приділяти достатньої уваги дітям в період добових змін ОСОБА_2 Твердження батька дітей про те, що діти протягом літніх канікул 2018 року мешкали з ним не відповідає дійсності, оскільки лише 26.08.2018 року ОСОБА_2 забрав дітей у матері і повинен був їх повернути додому. Виправдовуючи свою незаконну поведінку щодо зміни місця проживання дітей, ОСОБА_2 вказав, що в серпні 2018 року мати дітей забрала документи з Інгулецької ЗОШ та подала їх до Херсонської гімназії ім. Т.Г. Шевченка. Проте це також не відповідає дійсності, бо ОСОБА_1 з заявами про зарахування дітей до гімназії не зверталася, особові справи до цього навчального закладу не надходили. Саме з вини батька діти 01.09.2018 року по жовтень 2018 року навчання не відвідували. Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 просив суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його вимог у повному обсязі.

ОСОБА_2 , як відповідач за первісним позовом, заперечив проти вимог ОСОБА_1 , просив суд відмовити в задоволенні її вимог у повному обсязі.

Представники ОСОБА_2 представили суду відповідь на відзив ОСОБА_1, яким вказали, що мати дітей сама порушила Розпорядження голови Білозерської РДА № 678, забравши документи дітей з Інгулецької ЗОШ та подавши їх до Херсонської гімназії, хоча місце проживання дітей було визначено з нею за її ж адресою, а не в Херсонській гімназії ім. Т.Г. Шевченка. ОСОБА_1 стверджує про те, що за час його робочих добових змін діти залишаються з його сестрою і без належного піклування, проте, протягом зимових канікул з 04.01.2019 року по 11.01.2019 року за їхньою домовленістю, діти мали проживати з матір`ю у неї вдома. Весь цей час ОСОБА_1 перебувала на роботі і була вдома лише 11.01.2019 року, а всі інші дні включаючи вихідні дні діти знаходилися вдома з матір`ю ОСОБА_1 . Тож твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що вона має п`ятиденний графік роботи з вихідними в суботу та неділю не відповідає дійсності, а сама ОСОБА_1 не має досить вільного часу, щоб проводити його з дітьми. Що стосується доводів ОСОБА_1 про практику ЄСПЛ щодо визначення місця проживання дітей та посилання на Декларацію прав дитини, то ОСОБА_2 зауважив, що презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН, ані судовою практикою Європейського суду. Навпроти, Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків та наголошувала на тому, що роль батька для дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати.

Як позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представники надали суду відповідні зустрічному позову пояснення, просили суд їх задовольнити та визначити місце проживання дітей з батьком. Додатково вказали, що весь час, коли діти проживали з батьком мати, на їх думку не на належному рівні виконувала свої батьківськи обов`язки, не достатньо цікавилася навчанням дітей, їх матеріальним забезпеченням.

Представник Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1 , вважає що проживання дітей з матір`ю буде відповідати інтересам дітей. Наголосила, що органом опіки та піклування, на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дітей, інших обставин, що мають істотне значення та виходячи з інтересів дітей,вже визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Наголосила на тому, що дане рішення є не скасованим, а отак є законним та діючим. Крім того повідомила суд про наявність рішення Білозерського районного суду від 21.02.2019 року яким дітей відібрано у батька та повернуто матері. Судом допущено негайне виконання даного рішення. На сьогодні воно виконане.

Представник Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області надав суду заяву, якою просив суд проводити розгляд справи без їх участі, поклався на компетентність суду.

20 вересня 2018 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області про визначення місця проживання дітей було прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні її заяви про забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

26 грудня 2018 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, Микільська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визначення місця проживання дітей було прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, про визначення місця проживання дітей.Об`єднано вимоги первісного і зустрічного позовів в одне провадження (справа № 648/2695/18, провадження № 2/648/1090/18) та продовжено підготовче провадження у даній справі строком на 30 днів.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2019 року підготовче провадження у вказаній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області 02.11.2009 року та серії НОМЕР_2 , виданого Інгулецькою сільською радою Білозерського району Херсонської області 21.01.2011 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З рішень Білозерського районного суду по справі № 648/4239/16-ц від 31.03.2017 року, по справі № 648/4233/16-ц від 08.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 06.06.2009 року по11.04.2017 року. З 19.10.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, позовної заяви ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 , батьки малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть дійти згоди щодо участі кожного з них у вихованні дітей та визначенні їх місця проживання. Предметами кожного з позовів є визначення місця проживання малолітніх дітей.

Згідно ст. 29 ч. 4 ЦК України, ст. 160 ч.1 СК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III 26 квітня 2001 року визначено, що у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Положеннями ст. 19 СК України визначено участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів та встановлено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Розпорядженням голови Білозерської РДА Херсонської області від 26.12.2016 року № 678 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та способу участі батька у вихованні дітей» визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1. Цим же рішенням було визначено й спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей у вигляді побачень щотижня з 16.00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі.

Зважаючи на наявність даного Розпорядження та враховуючи позицію представника органу опіки і піклування, висловлену в судовому засіданні, яка наголосила на законності і дійсності даного рішення, суд не вважав за потрібне витребовувати у органу опіки та піклування письмовий висновок щодо розв`язання спору, як це передбачено ст. 19 ч. 5 СК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 19, 158 СК України, ст. 29 ч. 4 ЦК України, Розпорядженням Білозерської РДА Херсонської області, як органом опіки та піклування, підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, було визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_1 . Зазначене рішення органу опіки та піклування не було оскаржене до суду в порядку, встановленому закономі є обов`язковим до виконання.

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 29.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Мати з дітьми проживає в будинку батьків. Будинок з пічним опаленням, водопостачання та електропостачання в наявності. Сім`я обробляє земельну ділянку, вирощує для власних потреб овочеві культури, городину. У дітей є власна кімната, місце для виконання домашніх завдань та для проведення дозвілля. Діти забезпечені необхідним одягом та канцелярією. Санітарно-гігієнічний стан будинку задовільний. Запаси палива та продуктів харчування в достатній кількості. Мати працює позмінно продавцем в мінімаркеті в м. Херсоні. Зі слів ОСОБА_1 її діти з 01.09.2018 року будуть навчатися в Херсонській гімназії ім. Т.Г. Шевченка. Її рішення про навчання дітей у вказаному навчальному закладі обумовлене тим, що там створені належні умови на тільки для навчання, але й для позакласних та гурткових занять. Зі слів ОСОБА_1 батько дітей має право бачитися з дітьми з п`ятниці 16 год. по неділю 16 год., але часто це рішення порушує.

Із заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 року, направленої на ім`я начальника Служби у справах дітей Білозерської РДА, заяви ОСОБА_1 направленої на ім`я заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури 28.09.2018 року, протоколу прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення від 24.11.2018 року, висновків ЮП СП Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 04.09.2018 року, 21.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 не виконує Розпорядження Білозерської РДА № 678 від 26.12.2016 року щодо його способу участі у вихованні дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Батько взяв дітей та не повертає їх заявниці.

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 3 від 25.10.2018 року розглядалося порушення ОСОБА_2 . рішення органу опіки та піклування. Комісія не вважає, що є загроза для життя та здоров`я дітей. З гр. ОСОБА_2 проведена бесіда, обстежені умови проживання дітей. Він своєчасно виплачує аліменти, забезпечує дітей всім необхідним, діти чисті, охайні, нагодовані. Іграшки, шкільне приладдя наявне.

Таким чином, судом встановлено, і сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_2 , самочинно, без згоди матері малолітніх дітей, з якою за рішенням органу опіки та піклування проживали діти, змінив місце проживання дітей. При цьому, свідомо знехтував рішенням органу опіки та піклування, яке в силу вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 158 СК України є обов`язковим до виконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_2 по самовільному визначенні та зміні місця проживання малолітніх дітей є протиправними.

Як пояснив ОСОБА_2 в судовому засіданні, він порушив розпорядження органу опіки та самовільно змінив місце проживання малолітніх дітей через рішенням ОСОБА_1 віддати дітей до інтернату. Позивач за зустрічним позовом наголошував, що саме ОСОБА_1 порушила рішення органу опіки, так як мала намір влаштувати дітей до гімназії в м. Херсоні, а не проживати з ними у місці, визначеному рішенням Білозерської РДА. Після того, як йому стало відомо про таке рішення колишньої дружини, ОСОБА_2 забрав дітей до себе і влаштував їх до Микільської ЗОШ за своїм місцем проживання.

Оцінюючи зазначені позивачем за зустрічним позовом обставини, суд встановив наступне.

З довідок Інгулецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білозерської районної ради Херсонської області № 05-72/43 від 19.09.2018 року та № 05-72/44 від 19.09.2018 року, № 05-72/53 від 12.11.2018 року вбачається, ОСОБА_1 забирала особові справи дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку зі зміною місця навчання 21.08.2018 року (довідка Херсонської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка Херсонської обласної ради) та повертала особові справи в Інгулецьку ЗОШ. Діти не відвідують школу в с. Інгулець в силу сімейних обставин.

Заявою від 28.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до голови Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області з заявою про сприяння у вирішенні питання щодо залишення дітей в сім`ї без влаштування їх до гімназії ім. Т .Г . Шевченка або передачі їх на виховання батьку.

Згідно заяв про зарахування від 31.08.2018 року, довідок Інгулецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 05-72/40 від 03.09.2018 року, № 05-72/42 від 06.09.2018 року, довідок Микільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білозерської районної ради Херсонської області № 04-04/377 від 28.08.2018 року, № 04-04/378 від 28.08.2018 року, № 04-04/445 від 04.10.2018 року, № 04-04/446 від 04.10.2018 року, № 04-04/455 від 04.10.2018 року, наказів Микільської загальноосвітньої школи № 219 від 28.09.2018 року та № 220 від 28.09.2018 року, за заявою ОСОБА_2 його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з урахуванням листа та позиції Голови Білозерської РДА Херсонської області № 04-04/412 від 13.09.20108 року, були переведені з Інгулецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білозерської районної ради до Микільської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

З довідок Микільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Білозерської районної ради Херсонської області № 04-04/479 від 22.10.2018 року, №04-04/480 від 22.10.2018 року № 04-04/508 від 06.11.2018 року, № 04-04/509 від 06.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчаються у вказаному навчальному закладі. Діти оволодівають навчальним матеріалом на достатньому рівні, виконують домашні завдання, до уроків готуються. Особові справи дітей знаходяться в цій школі.

З довідки КЗ «Гімназія ім. Т.Г. Шевченка» Херсонської обласної ради № 02-03/39 від 15.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 з заявами про зарахування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до навчального закладу не зверталася, особові справи дітей до гімназії не надходили.

Викладене свідчить про те, що мати лише мала наміри влаштувати дітей до даної гімназії та не як не свідчить про те, що їх влаштування до даного навчального закладу суперечило б їх інтересам та порушувало б права батька на спілкування з дітьми, в майбутньому.

Положеннями ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пунктом 3 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обрані ОСОБА_1 форма та методи виховання дітей, жодним чином не суперечать закону, моральним засадам суспільства та інтересам самих дітей. Тож законних та обґрунтованих підстав для зміни місця проживання малолітніх дітей без згоди матері, з якою вони проживали з народження, всупереч встановленого органом опіки рішення, яке є обов`язковим до виконання, ОСОБА_2 не мав. Доказів протилежного суду не надав.

Зважаючи на вимоги обох батьків малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визначити місце проживання дітей у судовому порядку, суд керується наступним.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст. 162 СК України встановлено, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Таким чином, вирішуючи наявний спір між батьками щодо місця проживання малолітніх дітей колишнього подружжя ОСОБА_1, суд звертає окрему увагу на матеріали справи та обставини, які дають змогу визначити ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, умови проживання кожного із батьків, вік дітей, стан їх здоров`я та детально аналізує інші обставини, що мають істотне значення.

Так, згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44416850 від 24.09.2015 року, Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 140212308 від 04.10.2018 року, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 26/300 житлового будинку по АДРЕСА_1 .

З трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , довідки про доходи Херсонської централізованої бібліотечної системи № 314 від 28.08.2018 року, характеристики Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1387 від 03.10.2018 року, характеристики Інгулецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 05-69/01 від 05.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 працевлаштована, має стабільний дохід, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Зарекомендувала себе як мати, яка приділяє увагу навчанню та вихованню дітей. До школи діти ходили охайні, одягнені по сезону, забезпечені необхідним шкільним приладдям. Мати відвідувала шкільні свята та заходи в яких брали участі її діти.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області 13.10.1982 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 , Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13177476 від 10.01.2007 року, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області 22.07.2009 року, ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_3 , який належав його матері ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2018 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142387275 від 23.10.2018 року, ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3

З акту обстеження житлово-побутових умов від 27.08.2018 року, довідки Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1941 від 27 серпня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_3 складається із чотирьох кімнат, кухні та ванної кімнати. Опалення пічне, будинок газифікований, наявне водопостачання. Кожна дитина має окрему кімнату, обладнані місця для занять та навчання. В наявності запас дров та вугілля на опалювальний період. Житлові умови ОСОБА_2 повністю сприяють проживанню та вихованню дітей.

Зі службової характеристики, характеристики Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 1940 від 27.08.2018 року, довідки про доходи № 113 ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№ 10), довідки ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№ 10) № 26/5-285/76 від 28.08.2018 року, довідки Інгулецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 05-72/37 від 28.08.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 працевлаштований, має стабільний дохід. За місцем роботи та проживання зарекомендував себе з позитивного боку. За час навчання його дітей в Інгулецькій школі (з 06.10.2016 року - навчається син ОСОБА_3 , з 01.09.2017 року - навчається донька ОСОБА_4 ), батько цікавиться навчанням та вихованням дітей, підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує шкільні заходи та свята. Крім цього, батько постійно забирав дітей на вихідні та канікули.

З актів обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_2 , проведеного членами комісії Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області 04.09.2018 року та 25.10.2018 року з метою перевірки забезпечення дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 всім необхідним для проживання з батьком, вбачається, що будинок має чотири кімнати, дві з яких належать дітям. У кожної дитини кімната обладнана ліжком, столом, шафою для одягу, стільцем. В кімнатах чисто, речі акуратно складені. У дітей є шкільні речі, канцелярія, іграшки, у кожного є планшет. На момент обстеження іти були вдома, чисті та акуратні. Запас продуктів є в повному обсязі, обід приготований. Висновком комісії вказано, що з урахуванням всіх обставин, умов проживання дітей, комісія не вбачає загрози для життя та здоров`я дітей.

З довідки Інгулецької сільської ради Білозерського району Херсонської області № 02-18/563 від 26.10.2018 року, заяв ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання дітей від 21.06.2012 року, вбачається, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року на території Інгулецької сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровані. ОСОБА_2 було відмовлено в реєстрації дітей за адресою: АДРЕСА_3 .

З довідок Микільської ЗОШ № 04-04/614 від 28.12.2018 року та № 04-04/30 від 24.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 постійно відвідує школу, щодня приводить та забирає дітей з закладу освіти, цікавиться навчанням дітей та позакласною роботою. Мати дітей була присутня у школі 01.09.2018 року, 23.10.2018 року та 12.11.2018 року. в ці дні цікавилася навчанням дітей. Класним керівникам вона не телефонує та не цікавиться навчанням дітей. Замість неї іноді приїздить бабуся, яка цікавиться навчанням дітей та їх самопочуттям.

Свідок ОСОБА_20 (бабуся дітей) суду пояснила, що 30.09.2016 року ОСОБА_2 побив її доньку ОСОБА_1 свідок приїхала і забрала дітей. Після розлучення ОСОБА_1 з дітьми проживала у неї в будинку з вересня 2016 року по 26.08.2018 року. Особисті речі дітей ОСОБА_2 так і не віддав. Батько дітей іноді приїздив напідпитку, діти не хотіли до нього їхати, але ОСОБА_1 завжди їх йому давала. Мати віддала дітей до Інгулецької школи, де вона мешкала з дітьми, а батько забрав дітей і перевів їх до Микільської школи за місцем свого проживання. На сьогоднішній день донька не перешкоджає батьку дітей з ним бачитися і раніше цього не робила. Від ОСОБА_2 діти приїздили брудні.

Свідок ОСОБА_23 , суду пояснила, що вона відвідує родину ОСОБА_1 приблизно кожні два тижні. Діти проживають в будинку бабусі в окремих кімнатах.

Свідок ОСОБА_24 вказала, що вона приїздила із ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 хотіла побачити дітей, бо та сама боялася із ним спілкуватися.

Свідок ОСОБА_26 , яка є сусідкою ОСОБА_2 , суду пояснила, що у ОСОБА_2 вдома чисто, алкоголем він не зловживає. Його донька ОСОБА_4 сказала, що про інтернат не хоче і говорити, яка школа їй більше подобається нічого не казала.

Свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що між її братом ОСОБА_2 та його колишньою дружиною виник спір щодо місця проживання дітей. Діти не хотіли до інтернату, хотіли ходити в Інгулецьку школу. Коли брат на роботі, то діти знаходяться у неї, вона допомагає їм з уроками, водить до школи.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що їй стало відомо в середині липня, що дітей хочуть забрати зі школи. Вона повідомила про це ОСОБА_2

Окрему увагу суд приділяє акту обстеження, складеному Херсонською міською громадською Асоціацією психологів та психотерапевтів № 124 від 24.12.2018 року, проведеному за зверненням ОСОБА_2 для з`ясування прихильності дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до кожного з батьків та бажання дітей щодо місця їх проживання з кимось із батьків. Як вбачається з результатів обстеження, діти люблять обох батьків, ситуація розлучення є для них стресовою, що впливає на їх емоційний стан. Діти хочуть постійно проживати з батьком, але не хочуть втрачати стосунки з мамою. Вони виявили бажання відвідувати маму на вихідні та канікули.

Суд звертає увагу на покази свідка ОСОБА_20 , яка вказала, що до психолога для проведення вищевказаного обстеження, мати дітей не їздила, так як їй пізно про це повідомили. У психолога розпитували і її, як бабусю дітей. Звернула увагу суду на те, що малюнки, які вивчав психолог, були намальовані дітьми не в його присутності, а ті, які привіз із собою батько дітей.

З урахуванням вищевикладеного, суд критично оцінює результати обстеження, складеного Херсонською міською громадською Асоціацією психологів та психотерапевтів № 124 від 24.12.2018 року, як такі, які були проведені без детального вивчення всіх обставин відносин в родині та з порушенням методики проведення малюнкових тестів - без інтев`ювання дітей під час малювання.

Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ст. 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Так, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Оскільки Декларація прав дитини не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, при визначенні місця проживання дитини слід застосовувати Конвенцію про права дитини (ВС/КС 486/709/16-ц від 19.09.2018).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підсумовуючи вищевикладене оцінивши та дослідивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як мати малолітніх дітей, так і ОСОБА_2 , як їх батько, в повній мірі піклуються про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а інтереси дітей для обох батьків є предметом їх основного піклування. Житлово-побутові умови обох батьків, відповідають встановленим нормам.

При цьому, суд бере до уваги положення ст. 155 СК України, згідно положень якої здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; положення ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», якими встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини; положення ст.153 СК України, згідно якої мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини розуміється не їх спільне проживання, а право на спілкування, турботу та забезпечення прав та інтересів дитини (ВП ВС.№ 402/428/16-ц, 17.10.18).

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , всупереч положеннямДекларації прав дитини, самовільно обмежив право ОСОБА_1 на спілкування з дітьми, чим порушив як права малолітніх дітей, визначені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», так і права їх матері, визначені положення ст.153 СК України. При цьому, судом не встановлено, а ОСОБА_2 не доведено, що спілкування дітей з матір`ю перешкоджатиме нормальному вихованню дітей, і право ОСОБА_1 на спілкування з дітьми не обмежене законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, враховуючи принцип рівності прав батьків щодо дитини, взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, їх вік, та інші встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що обоє з батьків малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повній мірі забезпечили дітям всі необхідні умови для гармонійного розвитку та проживання дітей з кожним із батьків. Проте, суд не може не ігнорувати протиправну поведінку ОСОБА_2 , спрямовану на самочинну, всупереч вимогам закону, зміну місця проживання малолітніх дітей без згоди їх матері, з якою за рішенням органу опіки та піклування з урахуванням інтересів малолітніх було визначено місце проживання дітей. Крім того, суд негативно оцінює дії ОСОБА_1 щодо перешкоджання своїм малолітнім дітям спілкуватися з матір`ю, оскільки такі дії позивача за зустрічним позовом суперечать положенням ст.153 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», принципу 6 Декларації прав дитини та жодним чином не можуть вважатися такими, що вчинені в інтересах дітей. Суд вважає, що така поведінка ОСОБА_2 може порушити тісний емоційно-психологічний зв`язок дітей малолітнього віку з матір`ю, з якою вони проживали з народження, що в свою чергу може мати негативні наслідки для самих дітей у майбутньому.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визначення місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ювідповідають законним інтересам дітей, що з урахуванням ст. 3 Конвенції про права дитини, дає підстави для задоволення відповідної вимоги ОСОБА_1 , як позивача за первісним позовом у повному обсязі та для відмови у задоволенні зустрічної вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком.

Розглядаючи вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на свою користь понесених нею судових витрати, суд керується наступним.

Згідно положень ст.ст. 133, 137 ч.2 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено за подачу до суду позовної заяви судовий збір в сумі 704,80 грн., який, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача за первісним позовом.

З квитанції №04974 від 08.10.2018 року (а.с.68) вбачається, що ОСОБА_2 було понесено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, які складають 7000 грн. Розрахунок судових витрат, викладений в заяві про збільшення позовних вимог (а.с. 63-65) був наданий суду. Заперечень щодо вказаної суми ОСОБА_2 та його представники не виказали, з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не зверталися. Тож, з рахуванням положень ст.ст. 133, 137 ч.2 ЦПК України, суд покладає на відповідача за первісним позовом і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 15, 59, 77-80, 133, 137 ч.2, 141, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 29 ч.4 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 153, 155, 158, 160 ч.1, 161, 162 СК України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III 26 квітня 2001 року, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ), третя особа: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області (вул. Свободи, 87, смт. Білозерка, Херсонської області) про визначення місця проживання дітей - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати: 704,80 грн. - за оплату судового збору, 7000,00 грн. - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 ), відмовити повністю в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ), треті особи: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області (вул. Свободи, 87, смт. Білозерка, Херсонської області), Микільська сільська рада Білозерського району Херсонської області (с. Микільське Білозерського району Херсонської області, вул. 50 Років Жовтня, 28), про визначення місця проживання дітей.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 03 травня 2019 року.

Головуючий суддя: Кусік І.В.