ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5281/19
Провадження № 22-ц/4820/859/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/5281/19 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року (суддя Палінчак О.М.) про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_4.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 заявлено вимогу, яка не відповідає приписам ст. 161 ЦПК України, а тому, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відмовив у видачі судового наказу.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожного, починаючи з дня пред'явлення заяви про видачу судового наказу і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог пп. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 4 цієї норми права);

- заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п. 5).

Зі змісту вказаних норм, заявник має право звернутися із заявою про видачу судового наказу або на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, тобто із вимогою про стягнення аліментів у відповідній частці від заробітку (доходу) платника аліментів, або на підставі п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України просити суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Заявлення альтернативних вимог законом не передбачено.

Наказне провадження є особливою формою судочинства, яке має на меті оперативний розгляд заяв та не передбачає проведення попереднього судового засідання для з'ясування вимог заявника, а відтак ці вимоги мають бути чіткими та відповідати положенням ст. 161 ЦПК України.

Оскільки заява ОСОБА_4 суперечить вимогам закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у видачі судового наказу.

При цьому, слід зазначити, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 166 ЦПК України, заявник не позбавлений права звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку або подати нову заяву про видачу судового наказу, правильно сформулювавши свої вимоги, що забезпечить доступ особи до правосуддя.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ст. 389 ч. 1 п. 2 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. Пєнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта