Провадження №2/193/302/19
У Х В А Л А

24 квітня 2019 року сел.Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Шумська О.В., розглянувши позовну заяву представника позивача Ващенко ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та відповідачем ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках по 1/2 частки за кожним.

Суд, дослідивши позов та додані до нього матеріали, вважає, що вони не відповідають вимогам законодавства (ст. 175 і ст. 177 ЦПК України), у зв`язку з чим підлягають залишенню без руху.

Згідно п. 5 ч. 3ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з вимогами ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72Сімейного КодексуУкраїни та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Крім того, відповідно до п.1 ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» зазначено, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви остання подана з порушенням вимог ст.177 ЦПК України виходячи з наступного.

Згідно до ч.4 ст.177ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем додано до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн., що свідчить про сплату лише за одну позовну вимогу, а в позові зазначено одну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п.2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно п.п.2 п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, позивач повинен доплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 768,40 грн. та надати квитанцію до суду

Відповідно до ст. 185 ч.1 ЦПК України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175,177,185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на квартиру залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позову у десятиденний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення ним недоліків позовної заяви в визначений судом строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута йому з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Шумська