Справа № 572/504/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю. В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасюк О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому на підставі ст. ст. 383, 405 ЦК України просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2. Посилалась на те, що в належному їй на праві власності будинку зареєстрований відповідач, який з 2007 року в житлі не проживає і ним не користується. Оскільки позивачка не має можливості реалізувати повноваження власника, просила задовольнити позов.

Позивачка подала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Житловий будинок по АДРЕСА_2 на праві власності належить позивачці ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26474129, №26474123 від 2 червня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, якою, зокрема визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Актом обстеження господарства від 12 лютого 2019 року Степанської селищної ради підтверджуються доводи позивачки про те, що відповідач з 2007 року по АДРЕСА_1 не проживає.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 відсутній понад один рік в будинку, який належить на праві власності позивачці, поважності причин своєї відсутності не довів, позивачка не має можливості користуватися належним їй житловим будинком, несе додаткові витрати на утримання житла, обраний нею спосіб захисту порушеного права передбачений законом, позов підлягає задоволенню.

Так як із змісту ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, за рішенням суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, таке рішення буде достатньою підставою для подальшого зняття з реєстрації відповідачів уповноваженим органом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 до ОСОБА_2, АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_2.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Сарненського

районного суду

Рівненської області Березень Ю. В.