Справа № 146/1264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.

розглянув у підготовчому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

20 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до Нетребівського старостинського округу Томашпільської селищної ради, в якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нетребівка Томашпільського району Вінницької області.

Позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нетребівка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3 -батько позивача.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем батька за заповітом, однак не знала про існування заповіту на її ім`я, тому пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 7 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09-30 годину 21 січня 2019 року.

10 вересня 2018 року судом направлено запит до Державного нотаріального архіву у Вінницькій області щодо наявності чи відсутності спадкової справи після померлого ОСОБА_3

16 жовтня 2018 року отримано відповідь Державного нотаріального архіву про наявність заведеної спадкової справи, яка зберігається в Томашпільській державній нотаріальній конторі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 жовтня 2018 року витребувано у Томашпільській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3

5 листопада 2018 року отримано відповідь Томашпільської державної нотаріальної контори, що спадкова справа після померлого ОСОБА_3 знаходиться в Вінницькому нотаріальному архіві.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 5 листопада 2018 року направлено державному нотаріусу Томашпільської державної нотаріальної контори відповідь Вінницького нотаріального архіву, Вінницькому нотаріальному архіву відповідь Томашпільської державної нотаріальної контори та витребувано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3

21 листопада 2018 року отримано відповідь Томашпільської державної нотаріальної контори про наявність заведеної спадкової справи після померлого ОСОБА_3 та направлено до суду копію спадкової справи.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 січня 2019 року замінено неналежного відповідача-Томашпільську селищну раду належним- ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено на 09-30 годину 21 березня 2019 року, перенесено на 8 травня 2019 року на 08-40 годину.

23 січня 2019 року отримано відповідь Державного нотаріального архіву про те, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 значиться в категорії незакінчених спадкових справ за № 136/2005 та зберігається в Томашпільській державній нотаріальній конторі.

8 травня 2019 року позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності.

8 травня 2019 року відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нетребівка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_1 уклала 13.06.1981 шлюб із ОСОБА_5 , після чого взяла прізвище ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3

Згідно довідки Нетребівського старостинського округу Томашпільської селищної ради № 424 від 25.07.2018, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем згідно заповіту залишилася ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до заповіту від 1 серпня 2003 року, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що за законом на день смерті буде йому належати, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , земельний пай розміром 1,94 га, майновий пай заповів ОСОБА_1 (а.с.12).

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння від 19.09.1987, власником будинку в АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником будинку є ОСОБА_3 (а.с.13-16).

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Згідно відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори на заяву ОСОБА_1 від 15.08.2018, останній відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки нею пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

Судом встановлено, що строк подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачем пропущено з причини незнання про існування заповіту.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповідей державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори, Державного нотаріального архіву Вінницької області на запити та ухвали суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заведена за № 136/2005.

З копії даної спадкової справи вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син ОСОБА_3 , який отримав 14.11.2007 свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається із земельної ділянки площею 1,69 гп, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с.30-32).

Отже, ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом на майно ОСОБА_3 , який спадщину в установлений законом строк прийняв.

Однак, як пояснив в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , він не заперечує, щоб спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , що складається із житлового будинку в с. Нетребівка Томашпільського району прийняла позивач ОСОБА_1 , в зв`язку з чим і не заперечив проти визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та вважає поновити ОСОБА_1 такий строк, відтак позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704-80 гривень (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141-142, 163, 200, 206, 263, 265, 280, 293, 315, 354 ЦПК України суд ,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

ОСОБА_1 визначити на шість місяців з дня набрання рішенням законної сили строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Нетребівка Томашпільського району Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого ним за квитанцією № 0.0..1 від 15.08.2018 судового збору, а саме в сумі 352, 40 грн (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 28.07.2008 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: О. В. Пилипчук