КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№6/824/73/2019
Унікальний №824/68/19
УХВАЛА

03 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходька К.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року по справі №1539/09 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року у справі за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до положень ст. 454 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом.

За правилом ч. 5 ст. 454 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до положень ч. 7 цієї статті, заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається.

Аналогічна норма містилися і в частинах 2, 3 статті 389-1 ЦПК України 2004 року, чинного на час прийняття рішення третейського суду.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений пунктом 1 частиною 5 статті 454 ЦПК України, є преклюзивним (припиняючим), поновленню не підлягає, тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах, зокрема в справах № № 796/3/17, 796/37/18, 796/117/18, 795/305/18, 795/310/18, 774/61/18.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

У даному конкретному випадку заява сторони у справі, розглянутій третейським судом, ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року подана 23 квітня 2019 року, тобто майже через вісім років з дня прийняття рішення третейським судом.

Разом з цим, заявник просить поновити строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року, проте, не зазначає підстав, які б унеможливлювали подати нею заяви у передбачений законодавством строк. Також, заявником не надано належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку для подачі заяви про скасування рішення третейського суду.

Враховуючи вищезазначене у контексті положень ч. 7 ст. 454 ЦПК України, яка не надає суду права вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 454 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 22 червня 2011 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя К.П. Приходько