Справа № 182/3589/18
Провадження № 4-с/0182/16/2019
У Х В А Л А

Іменем України

10.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Кобеляцької Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2 В ОСОБА_3 Л.

представника заінтересованої особи (боржника)

та заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нікополя скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича, заінтересовані особи (боржники) - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про визнання постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року незаконною, скасування постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року,-

У Х В А Л И В:

21.05.2018 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 . надійшла скарга на незаконні дії начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича, заінтересовані особи (боржники) - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про визнання постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року незаконною, скасування постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.05.2018 року нею в приміщені Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області була отримана постанова начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука О.В. про перевірку виконавчого провадження від 15 березня 2018 року. В даній постанові за результатами перевірки виконавчого провадження № 20-373 (номер ЄДРВП 48491711) по виконанню ухвали Нікопольського міськрайонного суду від 11 серпня 2015 року у цивільній справі № 182/6618/16-ц, дії заступника начальника ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 жовтня 2015 року скасовано, також скасовано й постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05 жовтня 2015 року, і постанову про закінчення виконавчого провадження від 06 жовтня 2015 року та зобов`язано заступника начальника відділу Кутову ОСОБА_7 .В. зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_4 , накладений за постановою про арешт майна боржника від 05 жовтня 2015 року. Скаржниця вважає зазначену постанову начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука О.В. від 15.03.2018 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню через наступне. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 11.08.2015 року про забезпечення позову в межах розгляду справи № 182/6618/16-ц про стягнення боргу зі спадкоємців померлого боржника ОСОБА_8 був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1998 року; накладено арешт на 3/85 частки нежитлової будівлі АДРЕСА_2 ; заборонено відчуження нерухомого майна до вирішення спору по суті. В подальшому, у відповідності до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Кутовою Т.В. 05.10.2015 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на вищевказане майно. 06.10.2015 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження і виконавчий лист з відміткою та постановою про закінчення виконавчого провадження надіслано до суду. Зазначає, що ухвала суду від 05.08.2015 року та дії державного виконавця Кутової Т.В. під час виконавчого провадження жодною стороною не оскаржувались. Вважає, що при проведенні перевірки начальником Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О.В. не було дотримано вимог п.9.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яким встановлено, що у разі наявності порушень у діях державного виконавця виноситься постанова про перевірку виконавчого провадження, у якій зазначаються підстави та строки проведення перевірки та інша необхідна інформація. Постанова від 15.03.2018 року не містить таких відомостей та не могла містити, оскільки виконавчого провадження вже не було на виконанні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Пунктом 9.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених законом. В той же час, виконавче провадження державним виконавцем було закінчено, про що свідчить постанова від 06.10.2015 року, а постанова про перевірку виконавчого провадження була скасована 15.03.2018 року, тобто поза строками, визначеними законом, протягом яких начальник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорук О.В. мав право здійснювати контроль за виконавчим провадженням. На підставі викладеного, вважає, що діями начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука О.В ОСОБА_3 були порушені її права, передбачені та гарантовані конституцією України та діючим законодавством України, тому змушена звернутися з вищевказаною скаргою до суду.

Начальник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорук О.В. надав заперечення на скаргу ОСОБА_1 , що містяться на а.с. 98-99.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник скаржниці ОСОБА_9 вимоги своєї довірительки також підтримав і суду пояснив, що боржник по даній справі - ОСОБА_5 - та її представник ОСОБА_4 є рідними матір`ю та сином. Виконавче провадження це фінальна стадія виконання рішення суду. Тобто, державний виконавець лише виконує рішення суду. Начальник ВДВС Григорук О.В. вийшов за межі своїх повноважень, здійснивши перевірку виконавчого провадження аж через 2,5 роки після набуття чинності постанови про закриття виконавчого провадження. ОСОБА_4 . зацікавлена особа по даній справі і для нього існує інший законний шлях для вирішення спору, а саме звернення з позовом. Всі обставини, які зараз розглядаються в суді, ОСОБА_4 достеменно відомі, оскільки вони всі ходять по судах вже 4 роки. І ОСОБА_4 представляє інтереси своєї матері як адвокат в усіх процесах. Вважають, що рішення суду під головуванням судді Рунчевої винесено законно та обґрунтовано. І скасовано воно лише через процесуальну помилку.

Представник Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення скарги заперечував. Просив відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заінтересована особа (боржник) та представник заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував та просив суд в її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_10 звернулась до суду з заявою про накладення арешту на майно спадкодавця ОСОБА_8 Виконавча служба виконала рішення суду, а потім начальник ВДВС ОСОБА_11 О.В. провів перевірку та визнав його заінтересованою особою по виконавчому провадженню. При цьому, він від спадку відмовився, про шо є доказ в матеріалах справи. Єфимова в суді також відмовилась від претензій на його адресу. Зазначає, що Єфимова, достеменно знаючи про те, що він вже багато років проживає в м.Дніпро, вказувала завідомо неправдиві відомості про його адресу в м.Нікополі по АДРЕСА_3 Трубників. Тому всі листи, надіслані на вказану Єфимовою адресу, повертались в державну виконавчу службу без вручення. Припустившись помилки, державний виконавець наклав арешт на майно, яке належало йому, оскільки він не мав змоги через необізнаність, прибути до ВДВС та надати свої пояснення щодо спадкового майна. Оскільки він не довіряє ОСОБА_12 суду, звернувся до Головного територіального управління виконавчої служби зі скаргою і Нікопольському ВДВС була дана вказівка перевірити виконавче провадження, що начальник ОСОБА_13 й зробив., знявши арешт з його майна. Вважає, що начальник Нікопольського ВДВС Григорук О.В. провів перевірку законно, виконуючи доручення вищестоящої інстанції. Він не може бути боржником, бо в матеріалах справи міститься його відмова від спадку. Коли він вперше в 2015 році знайомився з матеріалами справи, там не було постанови про накладення арешту на його майно. В серпні 2015 року йому стало відомо про спір стосовно майна його батька. Він став власником спірної 1/3 частини майна, що залишилось після смерті батька, через тиждень після того, як була винесена ухвала суддею Багровою про накладення арешту на майно його батька.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги, виконавчого провадження №48491711, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Bellet y. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п. 1 положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення реалізації державної правової політики. Таким чином, при прийнятті до примусового виконання виконавчих документів, державний виконавець має діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 11.08.2015 року про забезпечення позову в межах розгляду справи № 182/6618/16-ц про стягнення боргу зі спадкоємців померлого ОСОБА_8 був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та на 3/85 частки нежитлової будівлі АДРЕСА_2 і заборонено відчуження нерухомості до вирішення спору по суті (а.с.110-111 т.1). 17.08.2015 року на виконання до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції надійшла вищезазначена ухвала суду. 18.08.2015 року заступником начальника Кутовою Т.В., у відповідності до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Того ж дня примірник постанови надіслано до відома сторонам виконавчого провадження та суду. 19.08.2015 року, у відповідності до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та арешт на 3/85 частки нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , заборонивши його відчуження до вирішення спору по суті. Того ж дня, за вихідним № 43520 примірник постанови надіслано на виконання відділу реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції та до відома сторін виконавчого провадження. 19.08.2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшло рішення № 23771873 від 19.08.2015 року, видане державний реєстратором прав на нерухоме майно Бєлінською ОСОБА_14 , про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень нерухомого майна на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з тим, що дане майно зареєстроване за особою, яка не є стороною у виконавчому провадженні. Також, 19.08.2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшло рішення № 23769882 від 19.08.2015 року, видане державний реєстратором прав на нерухоме майно Кузнецовою ОСОБА_15 , про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень нерухомого майна на 3/85 частини нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що дане майно зареєстроване за іншою особою, яка не є стороною у виконавчому провадженні. 19.08.2015 року винесена постанова про повернення виконавчого документа. Того ж дня примірники постанови надіслані до відома сторонам виконавчого провадження, а виконавчий документ з відміткою та з постановою про повернення надіслано до суду. 20.08.2015 року на адресу відділу надійшла скарга від ОСОБА_1 стосовно виконання ухвали суду від 11.08.2015 року. 25.08.2015 року на прийомі у державного виконавця Єфимова Л.М. була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження. Згідно заяви ОСОБА_1 від 25.08.2015 року, нею отримана копія постанови про повернення виконавчого документа, а подана нею вищевказана скарга залишена без розгляду. Постанова про повернення виконавчого документа в суді сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась. 05.10.2015 року начальником відділу проведена перевірка виконавчого провадження стосовно виконання вищезазначеної ухвали, в результаті якої постанову про повернення виконавчого документа від 19.08.2015 року - скасовано. 05.10.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відновлення виконавчого провадження та зазначено належного боржника - ОСОБА_4 . Того ж дня примірники постанови надіслані до відома сторонам виконавчого провадження. 05.10.2015 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та арешт на 3/85 частин нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , заборонивши його відчуження до вирішення спору по суті. Того ж дня примірник постанови надіслано на виконання відділу реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції та до відома сторін виконавчого провадження. В результаті вжитих державним виконавцем заходів щодо накладення арешту на майно встановлено, що, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2015 року, за реєстраційним номером № 11465225, обтяжено 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану за боржником ОСОБА_4 . 3/85 частини нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за боржником ОСОБА_4 не зареєстровано, що підтверджується рішенням № 25034251 від 05.10.2015 року, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно Бойченко Р ОСОБА_3 О. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень нерухомого майна на 3/85 частини нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 а, у зв`язку з тим, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим набувачем. 06 жовтня 2015 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Того ж дня примірники постанови надіслано до відома сторонам виконавчого провадження, виконавчий документ з відміткою та постановою про закінчення виконавчого провадження надіслано до суду. Постанова про закінчення виконавчого провадження в суді сторонами виконавчого провадження у встановлений законом строк не оскаржувалась. 03.01.2018 року начальнику Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруку О.В. надіслано доручення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зобов`язано здійснити перевірку виконавчого провадження № 48491711. За результатами перевірки, у разі виявлення порушень, вжити заходи щодо приведення виконавчого провадження до вимог чинного законодавства, інформацію про результати виконання вказаного доручення надати у строк до 10.01.2018 року з наданням підтверджуючих документів. Згідно постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука О.В. про перевірку виконавчого провадження від 05.01.2018 року, на виконання доручення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.01.2018 року, дії заступника начальника ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені з дотриманням вимог ст.10, 18, 48, 76 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова у встановленому законом порядку сторонами виконавчого провадження оскаржена не була. 23.02.2018 року начальником Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О.В. повідомлено про винесення постанови про перевірку виконавчого провадження, в результаті якої встановлено, що дії заступника начальника ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені з дотриманням вимог ст.10, 18, 48, 76 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час, 15.03.2018 року начальником Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О.В. винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, якою дії заступника начальника ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.10.2015 року по виконавчому провадженню № АСВП48491711, про закінчення виконавчого провадження від 06.10.2015 року та зобов`язано заступника начальника відділу Кутову Т.В. зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану за ОСОБА_4 , що накладено за постановою про арешт майна боржника від 05.10.2015 року (а.с.171 -172).

Згідно з ч.1 Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу станом на день виникнення спірних правовідносин), перевірити законність виконавчого провадження мають право:

- директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби;

- начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

- начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

- начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

- начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з ч.2 Розділу ХІІ вказаної інструкції, посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі.

Згідно з ч.3 Розділу ХІІ вказаної інструкції перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.

Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова, в якій зазначаються:

- підстави витребування цього виконавчого провадження;

- у мотивувальній частині - обставини, що зумовили проведення перевірки, а в разі витребування оригіналів матеріалів виконавчого провадження - обґрунтування такої необхідності;

- у резолютивній частині - рішення про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів або їх копій, реквізити витребуваного виконавчого провадження та орган державної виконавчої служби, у якому воно перебуває на виконанні, строки здійснення перевірки виконавчого провадження з моменту його надходження до органу державної виконавчої служби, який його витребував, а також посадові особи, на яких покладається обов`язок надсилання цього виконавчого провадження до органу державної виконавчої служби, що здійснюватиме його перевірку, та строки надсилання для перевірки виконавчого провадження.

Відповідно до ч.6 Розділу XII вказаної інструкції, перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Згідно з ч.7 Розділу XII вказаної інструкції, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

- підстави перевірки виконавчого провадження;

- строки проведення перевірки;

- у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

- у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови;

- строк виконання постанови;

- коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

- інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі, якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Отже, отримавши доручення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 03.01.2018 року, начальник Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорук О.В. до 10.01.2018 року повинен був здійснити перевірку законності виконавчого провадження, що ним і було зроблено 05.01.2018 року. Постанова про перевірку виконавчого провадження від 05.01.2018 року у встановленому законом порядку сторонами виконавчого провадження оскаржена не була. Крім того, 23.02.2018 року начальником Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григоруком О. В. повідомлено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про винесення постанови про перевірку виконавчого провадження, та про те, що в результаті перевірки встановлено, що дії заступника начальника ОСОБА_6 визнано такими, що вчинені з дотриманням вимог ст.10, 18, 48, 76 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, постанова начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука О.В. від 15 березня 2018 року винесена всупереч вимогам, встановленим Розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу станом на день виникнення спірних правовідносин. Належних та допустимих доказів щодо законних підстав дотримання строків проведення 15.03.2018 року перевірки виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.7 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

В світлі практики Європейського суду з прав людини, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У п.40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року та у п.51 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини наголошує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до п.66 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999 року, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання про необхідність задоволення скарги.

У відповідності до положень ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що викладені в скарзі вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича, заінтересовані особи (боржники) - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , про визнання постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року незаконною, скасування постанови начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорука Олександра Вікторовича від 15 березня 2018 року про скасування Постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 05 жовтня 2015 року, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 жовтня 2015 року, постанову про закриття виконавчого провадження від 06 жовтня 2015 року по виконавчому провадженню № АСВП48491711.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал