Справа № 204/2085/19
Провадження № 2/204/946/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- виконавчий лист №204/2103/14ц, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року визнати таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що з 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 квітня 2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.14 р. і до повноліття дитини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. З листопада 2018 року позивач з відповідачем не проживають разом однією сімєю. 21.11.2018 року Чечелівським відділом державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову у виконавчому проваджені №57447142 про повернення виконавчого документа по аліментам стягувачу. Станом на 20.11.18 року заборгованість по аліментам у позивача відсутня. 22.02.2019 року рішенням Чечелівської районної у місті ОСОБА_6 було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком. Позивач разом з донькою проживають окремо від відповідача, за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 29 А, кімн.20, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 30.01.2019 року. Враховуючи те, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, сімейний стан обох сторін змінився, та відповідач зобовязана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та на користь батька сплачувати кошти на утримання дитини. Оскільки добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, тому, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме просив суд встановити розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

В судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2006 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася дочка ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 08 лютого 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.3).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано (арк.с.7-8).

Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 квітня 2014 року і до її повноліття (арк.с.6).

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.11.2018 року у виконавчому провадженні № 57447142, виконавчий лист дублікат № 204/2103/14ц, виданий 16.10.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 квітня 2014 року і до її повноліття, повернуто стягувачеві (арк.с.9).

Рішенням Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті ОСОБА_6 ради від 22.02.2019 року №38 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_3, за адресою: вул. Суворова, буд. 29а, кімн. 20, м. Дніпро (арк.с.11).

Згідно платіжних доручень від 23.11.2018 року ОСОБА_7 перерахувала на рахунок ОСОБА_3 2000 грн. та 1500 грн. (арк.с.60, 61); згідно платіжного доручення від 08.02.2019 року ОСОБА_7 перерахувала на рахунок ОСОБА_5 50 грн. (арк.с.62); згідно платіжного доручення від 08.02.2019 року ОСОБА_7 перерахувала на рахунок ОСОБА_5 2000 грн. (арк.с.63).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Таким чином, нести відповідальність з утримання дитини повинні обидва батьки.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, ч.5 ст.183 СК України що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, працює в ДП «КБ «Південне» інженером.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги потреби неповнолітньої дитини, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, соціально-економічні умови життя, враховуючи гарантоване Законом право дитини на такий розмір аліментів, який буде необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку до повноліття дитини.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат, понесених останньою у зв'язку з розглядом справи у розмірі 2500,00 грн., підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, понесення позивачем вказаних витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 2500,00 грн. підтверджується копією договору №21 про надання правової допомоги від 11 березня 2019 року; копією ордеру; копією квитанції до прибуткового касового ордеру №19 від 11.03.2019 року на суму 2500,00 грн. із зазначенням підстави оплата за договором правової допомоги №21 від 11.03.2019 року, актом виконаних робіт по договору №21 про надання правничої допомоги від 11.03.2019 року (арк.с.12-15).

Враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг матеріалів справи, суд вважає, що зазначений позивачем розрахунок понесених судових витрат є обґрунтованим та може покладатися в основу здійснюваного судом розрахунку судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2500,00 грн.

Що стосується вимоги позивача про визнання виконавчого листа №204/2103/14ц, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 16.10.2018 року таким, що не підлягає виконанню, то вона задоволенню не підлягає у звязку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: 1) його було видано помилково; 2) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

Судом враховано, що позивачем не доведено умови за яких суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, а тому, відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 180,182,183,192 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої в ДП «КБ «Південне», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, - аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку до повноліття дитини, починаючи стягнення з 20 березня 2019 року на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Допустити по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16.04.2014 року по справі №204/2103/14-ц відкликати після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом, якщо така є.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої в ДП «КБ «Південне», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2 - судові витрати, повязані з розглядом справи у сумі 2500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої в ДП «КБ «Південне», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар