Справа №498/715/18
Провадження по справі №2/498/128/19
У Х В А Л А

07 травня 2019 року смт.Велика Михайлівка Одеська область

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Ткачук О.Л.

за участю секретаря судового засідання Козачінської Л.Г.,

представника позивача - адвоката Григор`єва В.В.,

представника відповідача Великомихайлівської районної ради Одеської області -Рудої О.Я.

розглянувши під час проведення підготовчого засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Григор`єв Віктор Вікторович, третя особа: Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області до Великомихайлівської районної ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Григор`єв Віктор Вікторович звернувся із позовною заявою до Великомихайлівської районної ради Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення Великомихайлівської районної ради Одеської області від 12.01.1995 року №26 «Про вилучення земельної ділянки у зв`язку з використанням не за цільовим призначенням» в частині вилучення земельної ділянки у ОСОБА_1 у розмірі 50,45 га до земель запасу Великокомарівської сільської ради та поновити право постійного користування земельною ділянкою площею 50,45 га ріллі із земель запасу Великокомарівської сільської ради для ведення селянського фермерського господарства, яку в подальшому було уточнено.

Ухвалою судді від 14 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.03.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні.

В підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Григор`єв В.В . заявив відвід судді Ткачук О.Л., мотивуючи його тим, що ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.09.2018 року, головуючою суддею Ткачук О.Л. було відмовлено у відкритті провадження по справі та роз`яснено, що необхідно звернутися до суду за вирішенням спору в порядку господарського судочинства. Вказану ухвалу було оскаржено та постановою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2018 року вона була скасована, справа направлена до Великомихайлівського районного суду Одеської області для подальшого розгляду. 06.03.2019 року під час розгляду справи в підготовчому судовому засіданні він просив справу призначити до розгляду, проте головуюча суддя по справі Ткачук О.Л. оголосила перерву в підготовчому судовому засіданні та витребувала докази без заявлення клопотання про це учасниками процесу відповідно до ст.84 ЦПК України та фактично витребувала докази, які вже були надані стороною позивача по справі, оригінали яких та належним чином засвідчені копії надавались суду для огляду в підготовчому судовому засіданні, пославшись при цьому на положення ч.7 ст.81 ЦПК України щодо недобросовісності сторін по справі з приводу не виконання своїх процесуальних обов`язків щодо доказів. За таких умов він вважає, що існують визначені законом інші обставини (п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України), які викликають сумнів у неупередженості судді, а саме у сторони позивача у справі, а тому є підстава для відводу судді.

Представник відповідача Великомихайлівської районної ради Одеської області Руда О.Я. зазначила, що складу суду довіряє та відводів не заявляє.

Третя особа: Великомихайлівська селищна рада Великомихайлівського району Одеської області участі свого представника в підготовче судове засідання не забезпечила, будучи належним чином повідомленими про дачу, час та місце його проведення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку про залишення заяви про відвід без задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.40 ЦПК України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Заявник у своїй заяві ставить під сумнів неупередженість головуючої судді у розгляді вказаної цивільної справи з огляду на те, що суддею були винесені ухвали про відмову у відкритті провадження, яка в подальшому була скасована та ухвалу про витребування доказів за власною ініціативою, тобто, підставами для його заявлення є фактично незгода з процесуальними рішеннями судді.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача - адвоката Григор`єва В.В. . та відводу головуючої судді за обставин, визначених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо заінтересованості головуючої судді у розгляді даної справи та упередженості останньої.

Незгода заявника із процесуальними рішеннями судді у рамках цієї цивільної справи не свідчить про наявність підстав для відводу головуючої та про наявність обставин сумніватись у неупередженості головуючого, оскільки останній не позбавлений можливості оскаржити такі рішення у порядку передбаченому процесуальним законодавством до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не є підставою для відводу судді, тому в силу положень ч.4 ст.36 ЦПК України заявлений відвід головуючій судді не може бути задоволений.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 197, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Григор`єва В.В. про відвід головуючої судді Ткачук О.Л.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 07.05.2019 року.

Суддя О.Л.Ткачук