П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.

з участю секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року (головуючий суддя Шепетко І.О., повний текст ухвали складено 23.08.2018) про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» до ОСОБА_1 , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

У грудні 2017 року ТзОВ «Солум» звернулася до суду з позовом в якому просило звільнити з-під арешту нерухоме майно - двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який накладено постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями СВ УМВС України в Закарпатській області від 18 березня 2011 року по кримінальній справі №112009.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року провадження у даній справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, представник ТзОВ «Солум» - адвокат Петюшка О.В. просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що зняття арешту в даному випадку повинно відбуватися в порядку кримінального судочинства. Суд проігнорував той факт, що кримінальна справа вже розглянута і по ній ухвалено вирок. На думку апелянта суд проігнорував судову практику, зокрема правовий висновок Верховного Суду України від 15.05.2013 у справі №6-26цс13.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що арешт на спірне майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_2 з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а тому позивач має право звернутись до суду з відповідним клопотанням у порядку, передбаченому статтею 409 КПК України 1960 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина 2 статті 174 КПК України 2012 року).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації (частина 3 статті 174 КПК України 2012 року).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України 2012 року).

Тобто, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Встановлено, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями СВ УМВС України в Закарпатській області від 18 березня 2011 року, по кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_2 , для виконання вироку в частині можливої конфіскації майна було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 (а.с.11).

Вказане обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено 13 вересня 2011 року (а.с.12).

Як вбачається з акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 01 серпня 2012 року, реалізовано предмет іпотеки , а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер лоту 4) (а.с.5).

Приватним нотаріусом Ужгородського МНО Венжега М.Д. 03.12.2012 видано свідоцтво на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, яким посвідчено, що позивачу належить на праві власності майно, що складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючим документом є договір купівлі-продажу (а.с.8).

Як вбачається з Витягу про Державну реєстрацію прав №36588234 та Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156620, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ТОВ «Солум» (а.с.9, 10).

22 січня 2015 року позивач звернувся в межах кримінального провадження про скасування арешту, на що останньому було надано відповідь, що дане питання буде вирішено під час ухвалення вироку (а.с.13, 14).

Після чого позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про звільнення спірної квартири з під-арешту. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.04.2016 такий позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 червня 2016 року, рішення Господарського суду Закарпатської області від 25.04.2016 скасовано, провадження у справі припинено (а.с.15-23).

Таким чином, арешт на спірні приміщення було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_2 , з метою забезпечення можливої конфіскації.

У порядку, передбаченому КПК України, суди вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків, а саме питання щодо скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Разом з тим спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 чинного КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі статтею 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

У даній справі, суд встановив, що арешт на спірне майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення ОСОБА_2 з метою можливої конфіскації майна, та враховуючи, що арешт на спірне майно було накладено за правилами КПК України 1960 року, суд дійшов правильного висновку про те, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №569/4374/16-ц.

Твердження апелянта про те, що кримінальна справа завершилася ухваленням вироку і питання про арешти не вирішено апеляційний суд вважає недоречним, оскільки це не перешкоджає позивачу ставити питання про скасування арешту в порядку вирішення питань, які виникають при виконанні такого вироку, згідно ст. 411 КПК України (1960 року).

Зважаючи на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 23.05.2018 за №569/4374/16-ц, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на Постанову Верховного Суду України від 15.05.2013 у справі №6-26цс13.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2019 року.

Головуюча:

Судді