ПОСТАНОВА

Іменем України

02 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 393/804/18

провадження № 22-ц/4809/671/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Авраменко Т.М., Чельник О.І.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Рачкелюка Ю.В. від 28 січня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором, -

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування вказаної заяви зазначав, що необхідність забезпечення позову пов'язана з тим, що позовні вимоги складають значну суму штрафу за порушення умов договору про оренду земельної ділянки, а саме 415 600 грн., тому у разі задоволення позову відповідач не з може розрахуватися з ним, оскільки в нього відсутні такі кошти. При цьому вказує, що відповідач має намір продати земельні ділянки, про що йому стало відомо з газети «Новгородківські вісті» від 11 січня 2019 року №2 (9604). Посилаючись на вказані обставини, які на думку позивача можуть унеможливити виконання рішення, просив заборонити відповідачу відчуження належних йому земельних ділянок, а саме земельної ділянки площею 6,1029 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки площею 6,718 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права. Зокрема вказує, що при складанні тексту оскаржуваної ухвали судом допущені описки, які свідчать про відсутність повно і всебічно з'ясованих обставин справи та взяті з інших матеріалів справи, не відповідають обставинам даної справи. Також вказує, що надана судом оцінка ризикам щодо можливості відчуження земельних ділянок є необ'єктивною, оскільки не враховує ризики оформлення відповідачем договору міни земельних ділянок, укладення яких допускається в період дії мораторію на продаж землі сільськогосподарського призначення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано суду доказів вартості земельних ділянок для станом на день подачі заяви про забезпечення позову для визначення співмірності заходів забезпечення позову заявленим вимогам, а також неможливості відчуження відповідачем належних йому земельних ділянок, оскільки на даний час діє мораторій на продаж землі сільськогосподарського призначення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз'яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення штрафу в розмірі 415 600 грн. внаслідок дострокового розірвання договору оренду землі.

У заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відповідачу відчуження належних йому земельних ділянок, а саме земельної ділянки площею 6,1029 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельної ділянки площею 6,718 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з метою подальшого виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

При цьому, позивач не надав доказів вартості вказаних земельних ділянок для визначення співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову заявленим вимогам, а також наявності у відповідача іншого майна, яке може забезпечити можливе виконання рішення у майбутньому. Не вказав також, яким чином вказане майно, а саме земельні ділянки можуть бути використанні для виконання можливого рішення суду.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоцільність накладення заборони на відчуження відповідачем належних йому земельних ділянок, оскільки на даний час діє мораторій на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Також на думку колегії суддів обраний позивачем вид забезпечення позову ніяким чином не забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки не може бути реалізовано у примусовому порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.05.2019 року.

Головуючий:

Судді: