Справа №613/38/19 Провадження № 2/613/178/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 613/38/19, пров. № 2/613/178/19 за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову водних живих ресурсів,

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, у якій просить: стягнути з відповідача на корить держави шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 24 531 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.05.2018 року ОСОБА_1 на території Матвіївського водосховища Богодухівського району здійснив браконьєрський вилов водних живих ресурсів за допомогою заборонених знарядь лову (сіток) у загальній кількості 307 екземплярів відповідно до опису. Незаконні дії ОСОБА_1 призвели до знищення природних ресурсів, чим заподіяно державі збитки у розмірі 24 531 грн. Зазначено, що з метою добровільного відшкодування вказаних збитків, Інспекцією предявлено претензію № 81 від 11.05.2018 року, яка направлялась на адресу відповідача, однак вимоги претензії залишені без задоволення.

У звязку із вчиненням незаконних дій проти водних живих ресурсів, Інспекцією відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 000712 від 04.05.2018 року за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. 23.07.2018 року Богодухівським районним судом Харківської області ухвалено постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, у звязку з наявністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК України. Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 направлено начальнику Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області для забезпечення прийняття рішення в порядку ст.ст. 214-216 КПК України. Вказано, що відповідно до мотивувальної частини постанови суду вбачається встановлення факту заподіяння шкоди державі саме громадянином ОСОБА_1 Інспекцією встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги природоохоронного законодавства, що призвело до знищення природних ресурсів, чим заподіяно збитки на суму 24 531 грн.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що невідомо з яких обставин, позивачем було встановлено факт здійснення ОСОБА_1 протиправних дій. Так, позивач посилається на постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року у справі № 613/604/18 про адміністративне правопорушення, як на доказ встановлення вини ОСОБА_1, у відповідності до ст. 82 ЦПК України. Вважає, що у даному випадку зазначена норма не може бути застосована, оскільки зазначеною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності закрито, а матеріали справи направлено начальнику Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області для забезпечення прийняття рішення в порядку ст.ст. 214-216 КПК України. При цьому, суд не вирішував питання доведеності його вини та кваліфікації діяння. У звязку з наведеним, відповідач вважає, що його вина жодними досудовими органами та судом не встановлена, а позивач в силу ст. 81 ЦПК України не довів вини відповідача та протиправних діянь з його боку, що стали наслідком завдання державі матеріальної шкоди у вказаному в позові розмірі. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту статті 63 ЗУ «Про тваринний світ» вбачається, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в тому числі у порушенні правил використання об'єктів тваринного світу; незаконному вилученні об'єктів тваринного світу з природного середовища; перевищенні лімітів і порушенні інших встановлених законодавством вимог використання об'єктів тваринного світу.

Відповідно до положень ч.2 статті 10 ЗУ «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з ч.4 ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що шкода, заподіяна тваринному світу, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії цієї особи були неправомірними, знаходяться в причинному звязку із заподіянням шкоди, та встановлено вину зазначеної особи у порушенні законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 6 цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підтвердження позовних вимог та факту заподіяння шкоди саме відповідачем ОСОБА_1 суду надано копію постанови Богодухівського районного суду від 23.07.2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, а матеріали направлені до відділу поліції для проведення перевірки на предмет наявності в діях особи складу кримінального правопорушення.

Оцінюючи зазначену копію постанови з урахуванням вимог статті 89 ЦПК України, суд зазначає, що вона не містить прізвища, імя та по-батькові особи, відносно якої її складено, а також підпису судді та печатки суду. Отже незрозуміло чию саме вину у скоєнні правопорушення на думку позивача має доводити ця постанова, а також ким вона винесена, та чи набрала законної сили.

Сама постанова містить формулювання «відповідно до протоколу….», тобто судом не встановлено вини особи щодо якої її винесено, у вчиненні адміністративного правопорушення, та прямо зазначено, що направляючи справу до відділу поліції для проведення перевірки, суд заздалегідь не вирішує питання про доведеність вини особи у вчиненні кримінально караного діяння. Інших рішень, які б у встановленому законом порядку підтвердили наявність вини ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом , при цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, а частиною 7 статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищезазначене, та враховуючи, що належних та допустимих доказів вини відповідача у заподіянні шкоди суду не надано, а самостійний збір доказів судом неможливий, суд вважає, що підстави для задоволення позову про стягнення шкоди - відсутні.

Окремо суд зазначає, що не застосовує положення ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, на які посилається позивач в позовній заяві, оскільки спірні правовідносини врегульовані нормами природоохоронного законодавства.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 354, 355, пп.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову водних живих ресурсів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Державна екологічна інспекція у Харківській області, розташована за адресою: м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 1 підїзд, 2 поверх, .

Відповідач ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне судове рішення складено 03 травня 2019 року.

Суддя