ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 641/253/13-ц

Провадження № 22-ц/818/795/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

сторони справи:

боржники - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова, постановлену 18 грудня 2018 року о 13 годині 45 хвилин у складі судді Боговського Д.Є., -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі Банк) звернулося до суду із заявою, у якій просило поновити строк для пред'явлення виконавчого документа у справі № 641/253/13-ц до виконання строком на три роки з моменту задоволення заяви.

В обґрунтування заяви посилалося на те, що 01 серпня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова було видано виконавчі листи по справі № 641/253/13-ц на примусове виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 липня 2007 року у розмірі 292 047 грн. 76 коп. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Банку після їх ухвалення не надходили, Банк не був повідомлений про хід розгляду справи. Враховуючи, що виконавчі листи були отримані лише у серпні 2018 року, Банк пропустив строк їх пред'явлення не зі своєї вини.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року заява ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання задоволена. Поновлено ПАТ «Дельта Банк» пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих документів - виконавчих листів № 641/253/13-ц, виданих Комінтернівським районним судом м. Харкова 01.08.2018, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 липня 2007 року у розмірі 292047 грн. 76 коп. та судового збору у розмірі 2897 грн. 10 коп.

Ухвала суду мотивована тим, що виконавчі листи у справі № 641/253/13-ц були видані за клопотанням стягувача та направлені поштою на його адресу лише 01.08.2018. Перелік причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Наведені ПАТ «Дельта Банк» причини пропуску строку пред'явлення виконавчих листів у справі № 641/253/13-ц до виконання є об'єктивними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування обставин справи і доводів боржника, просить ухвалу скасувати, ухвалити нову постанову, якою відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при перегляді рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року в суді апеляційної інстанції 14 серпня 2014 року був присутній представник Банку. Отже, стягувач знав про існування рішення суду, яким на користь ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором. Суд не був зобов'язаний направляти виконавчі листи на адресу Банку, оскільки вони видаються судом за заявою сторони у справі. Банк із відповідною заявою звернувся лише у липні 2018 року, до цього не виявивши бажання отримати виконавчі листи. Отримавши виконавчі листи 01.08.2018 року, із заявою про поновлення строку пред'явлення їх до виконання Банк звернувся лише 08.11.2018, на вказавши причину такої затримки.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 25 липня 2007 року в розмірі 292 047 грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2 897 грн. 10 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено (т.2 а.с. 100-105).

Під час оскарження вказаного рішення в суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 знайомився з матеріалами справи (т.2 а.с. 133-134), подавав письмові заперечення (т.2 а.с. 139-140) та брав участь у судових засіданнях 18.06.2014 (т.2 а.с. 149-150), 06.08.2014 (т.2 а.с. 175-176) та 14.08.2014 (т.2 а.с. 178).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 серпня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була відхилена, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року було залишено без змін (т.2 а.с. 180-182).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 «Про виконавче провадження» (у редакції на час набрання чинності рішенням суду від 17 березня 2014 року) виконавчі документи, зокрема з виконання судових рішень, могли бути пред'явлені до виконання протягом року.

Згідно з частиною 2 статті 368 ЦПК України 2004 року за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Обов'язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред'явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладено саме на стягувача.

Згідно частин 1,2 статті 433 ЦПК України в чинній редакції у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15 зазначив, що суд має право поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

ПАТ «Дельта Банк» не надало доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки з 2014 року не вживало заходів щодо отримання копії судового рішення та виконавчого документу. При цьому стягувач був обізнаний про існування судового рішення, яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь було стягнуто грошові кошти.

Пропуск строку пред'явлення виконавчого документу до виконання обґрунтовано Банком тим, що на його адресу не надходила копія ухвали суду апеляційної інстанції від 14 серпня 2014 року і він не знав про хід справи. Виконавчі документи було отримано лише 07 серпня 2018 року.

Проте ст.ст. 321,222 ЦПК України в редакції, чинній на час прийняття вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлювали обов'язок суду направляти стороні, яка брала участь у справі та була присутня у судовому засіданні у судовому розгляді справи, копію судового рішення.

Тому колегія суддів не погоджується із висновком суду про наявність у Банку поважних причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та наявність передбачених статтею 433 ЦПК України підстав для його поновлення. Представник Банку був присутній у судовому засіданні від 14 серпня 2014 року та під час проголошення ухвали апеляційного суду.

ПАТ «Дельта Банк» в особі свого представника знав про існування судового рішення від 14 серпня 2014 року, що набрало законної сили, яким на користь Банку з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором, мало можливість вчасно вчинити відповідні дії щодо отримання виконавчих листів і пред'явлення їх до примусового виконання. Але протягом тривалого часу з серпня 2014 року по листопад 2018 року не вживав заходів для реалізації свого права на стягнення заборгованості у примусовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не є суттєвими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання належить відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2, з ПАТ «Дельта Банк» на його користь належить стягнути 352 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги (т.2 а.с. 249).

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа у цивільній справі № 641/253/13-ц до виконання відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний