Справа № 296/1045/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"25" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Сингаївської Т.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що крім нього в квартирі №1 зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2, який протягом останніх трьох років не проживає в даній квартирі. На даний час, як зазначає позивач, відповідач отримав громадянство Російської Федерації, тому є всі підстави вважати, що він взагалі не має наміру повертатись в Україну. Оскільки позивач вимушений постійно сплачувати житлово-комунальні послуги, звернувся до суду з вимогою про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №1 в буд. 126-а по вул. Саєнко в м.Житомирі.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.26).

Відповідач в судове засідання не з'явився. Відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.№1.

Як вбачається з копії будинкової книги (а.с.8), відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за місцем перебування, прибув з м.Воркута.

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Житомирській області відповідач ОСОБА_2, 14.10.1970р.н., не значиться за адресою м.Житомир, вул.Саєнко, буд.126а, кв.№1 (а.с.20).

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистих потреб проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користуватися квартирою.

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Приписами ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі зібраних у справі доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно, не порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження квартирою.

Суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 155 ЖК УРСР,.ст. 12, 19, 81, 141, 206, 258-259, 263-265, 273, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя В. П. Маслак