КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7815/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року місто Київ

справа № 752/14753/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, постановлену під головуванням судді Чередніченко Н.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Виробничо-комерційне приватне підприємство «Соляр-Агро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Соляріс Агролюкс» про визнання коштів спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати внесені ОСОБА_3 кошти у сумі 3500 доларів США як частку до статутного фонду ТОВ «Соліряс Агролюкс» спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача виплатити їй 50% нарахованих йому доходів (дивідендів) від господарської діяльності ТОВ «Соляріс Агролюкс» пропори його частки у статутному фонді цього товариства за весь період існування товариства по день прийняття рішення судом, що становить: з 2008-2011 років - 1/3 частки; з 2011-2018 років - 2/3 частки; а також 50% нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 в ТОВ «Соляріс Агролюкс» з 2008 року по день прийняття рішення судом;

визнати частку у статутному фонді ТОВ «Соляріс Агролюкс» ОСОБА_4 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 та виплатити на її користь 50% нарахованих ОСОБА_4 доходів (дивідендів) від господарської діяльності ТОВ «Соляріс Агролюкс» пропорційно його частки у статутному фонді цього товариства за весь період існування товариства: з 2008-2018 років - 1/3 частки; також виплатити компенсацію вартості частки у статутному фонді ТОВ «Соляріс Агролюкс» ОСОБА_4 на її користь, що становитиме еквівалент 1750 доларів США у націонал валюті за курсом НБУ на день прийняття рішення судом;

визнати кошти, які були надані відповідачем в борг у розмірі 95000 грн. (12000 доларів США) спільною сумісною власністю її та відповідача та зобов 'язати відповідача виплатити на її користь 50% вартості ціни боргу, що буде становити 6000 доларів США в еквіваленті гривні за курсом НБУ на день прийняття рішення судом;

визнати кошти на банківських рахунках відповідача як в України, так і поза її межами, що будуть виявлені під час судового провадження, зокрема кошти, які знаходяться на рахунках в АТ «УкрСиббанк», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль» спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 та виплатити на її користь 50%від загальної суми грошових коштів на всіх рахунках;

визнати кошти у сумі 1000 доларів США, що сумарно дорівнюють частці у статутному фонді ВКПП «Соляріс Агро» ОСОБА_4 та частці ОСОБА_5 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 та виплатити на її користь 50% нарахованих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доходів (дивідендів) від господарської діяльності ВКПП «Соляріс Агро» пропорційно їх часткам у статутному фонді цього підприємства за весь період існування підприємства на день прийняття рішення судом;

виплатити їй компенсацію 50% вартості частки у статутному фонді ВКПП «Соляріс Агро» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що становить 500 доларів СІІІА (50% частки ОСОБА_5 в 2003 році - 450 доларів США; 50% частки ОСОБА_4 в 2008 році - 50 доларів США.).

19 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування у порядку ст.116 ЦПК України.

06 серпня 2018 року позивач подала до суду клопотання про витребування доказів відповідно до ст.84 ЦПК України, в якій просила витребувати з:

Смілянської державної нотаріальної контори розгорнутий витяг з Єдиного реєстру довіреностей щодо надання ОСОБА_6 довіреностей на керування автомобілем на ім'я ОСОБА_3 ;

Житомирської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС Житомирській області інформацію щодо доходів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період з 1990 року по 2010 роки;

Головного офісу АТ «УкрСиббанк», Головного офісу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Центрального офісу АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо руху коштів, суми коштів на всіх рахунках, відкритих у всіх відділеннях зазначених банків як на території України так і поза її межами, а також на рахунках, які були відкриті, але вже є закритими за період з 2003 року станом на день надання інформації на ім`я ОСОБА_3 ;

ТОВ «Соляріс Агролюкс» та ВКПП «Соляріс Агро» оригінали всіх редакцій статутів, розгорнутий баланс цього товариства за весь період його існування, оригінали протоколів загальних зборів, накази та відомості про нарахування та виплату дивідендів засновникам цього товариства;

органів Житомирської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Житомирській області звітність щодо нарахування та виплат, дивідендів засновникам ВКПП «Соляріс Агро» та ТОВ «Соляріс Агролюкс» за весь період існування цих суб 'єктів;

Голосіївської ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві інформацію щодо доходів ОСОБА_3 в період з 2000 року по 2018 рік;

Житомирської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Житомирській області інформацію щодо щорічної суми доходів ОСОБА_5 за період з 2000 року по 2018 роки, копію паспорта та ідентифікаційного коду (або дані, які містяться в цих документах);

ВКПП «Соляріс Агро» та ТОВ «Соляріс Агролюкс» інформацію щодо реквізитів всіх рахунків (в Україні та за кордоном);

ОСОБА_5 реквізити всіх банківських рахунків (відкритих/вже закритих в Україні так і за кордоном).

Заяву обґрунтовувала тим, що витребування вищезазначених доказів необхідно для підтвердження її позиції щодо предмету спору, а саме коштів, які були внесені як статутний капітал до господарських товариств ВКПП «Соляріс Агро» та TOB «Соляріс Агролюкс» відповідачем та третіми особами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ., а також доходів (дивідендів) відповідача отриманих від діяльності ТОВ «Соляріс Агролюкс» та «Соляріс Агро», які відносяться до спільного сумісного майна її та відповідача, з якого потрібно буде визначити вартість частки її майна.

06 серпня 2018 року позивач подала до суду заяву про забезпечення доказів відповідно до ст.116 ЦПК України, в якій були викладені аналогічні вимоги, що і в клопотанні про витребування доказів згідно з ст.84 ЦПК України від 06 серпня 2018 року.

У судовому засіданні 27 лютого 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . заявила клопотання про витребування доказів. В обґрунтування якого вказувала на те, що нею 06 серпня 2018 року було подано до суду письмове клопотання про витребування доказів, яке судом не розглянуто.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року у задоволенні усної заяви позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу суду від 27 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Голосіївський районний суд міста Києва розглянути клопотання про витребування доказів від 06 серпня 2018 року та заяву про забезпечення доказів від 06 серпня 2018 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що підставою відмови в задоволенні клопотання про витребування доказів від 06 серпня 2018 року, як зазначено в оскаржуваній ухвалі стало, наче б то, розгляд цього клопотання під час засідання суду від 07 вересня 2018 року, при цьому вказує на те, що в межах засідання від 07 вересня 2018 року розглядалась заявапозивача про забезпечення доказів, а не клопотання про витребування доказів.

Зазначала, що в оскаржуваній ухвалі клопотання про витребування доказів» (ст.84 ЦПК України) та заява про забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України) фактично прирівняні, а тому вважає, що така позиція суду є протизаконною, оскільки не відповідає законодавству та обмежує (звужує) передбачений законом перелік процесуальних інструментів позивача, що в свою чергу призводить до обмеження його прав у процесі та перешкоджає досягненню завдань цивільного судочинства.

Зауважувала, що оскаржувана ухвала була прийнята поза судовим засіданням, що протирічить закону.

Посилалася на те, що у судовому засіданні 27 лютого 2019 року нею було озвучено наявне в матеріалах справи на (а.с. 85-86 т.1) клопотання про витребування доказів від 06 серпня 2018 року, а не заява про забезпечення доказів.

Від представників третіх осіб: ОСОБА_4 та ТОВ «Соляріс Агролюкс» до Київського апеляційного суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу представника позивача, в яких останні посилалися на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ТОВ «Соляріс Агролюкс» - ОСОБА_12 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_11 . просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач та її представник, треті особи: ОСОБА_5 , ТОВ Соляріс-Агро» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона в цей день не буде перебувати у місті Києві.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки представник позивача не надала доказів поважності неявки у судове засідання.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, щопозивач, заявляючи в ході судового засідання усне клопотання про витребування доказів, відповідно до пред`явленого клопотання від 06 серпня 2018 року, залишилапоза увагою те, що зазначене клопотання було судом вирішено та позивачем ухвала суду від 07 вересня 2018 року в установленому порядку оскаржена не була та того, що інших клопотань про витребування доказів, із долученням доказів, на підтвердження того, що у позивача існують перешкоди щодо отримання інформації, останньою, в ході розгляду не пред`явлено.

При цьому, суд першої інстанції керувався нормами ст.ст.116, 117 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Вимогами п.п.4, 5 ч.1 ст.117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин першої-третьої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

При вирішенні вказаних процесуальних питань потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно. Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Заява про забезпечення доказів, в тому числі (шляхом їх витребування) як спосіб їх забезпечення може подаватися до подання позовної заяви, під час попереднього судового засідання, а якщо останнє не проводилося - до початку розгляду справи по суті. А ось клопотання про витребування доказів на підставі ст.84 ЦПК України неможливо заявити до подання позовної заяви.

Заява про забезпечення доказів, незалежно від обраного способу забезпечення, розглядається судом протягом 5 днів з дня її надходження до суду за правилами ст.118 ЦПК. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви. Суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи у невідкладних випадках; якщо неможливо встановити, хто стане такими особам; у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів. Така процедура розгляду сприяє оперативності вирішення питання про забезпечення доказів, а отже, і досягненню мети, на яку спрямована процесуальна дія. Суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Клопотання про витребування доказів на підставі ч.1 ст.84 ЦПК України розглядається суддею за правилами ст.ст.83, 84 ЦПК України.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. При поданні такого клопотання судовий збір не сплачується. У випадку відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів, це не позбавляє особу права подати відповідне клопотання повторно в наступному судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання коштів спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

З метою з'ясування всіх обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті, ОСОБА_1 19 липня 2018 року та 06 серпня 2018 року подала до суду заяви про забезпечення доказів у порядку ст.116 ЦПК України та 06 серпня 2018 року подала клопотання про витребування доказів згідно з ст.84 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в ній представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на те, що у судовому засіданні 27 лютого 2019 року нею було озвучено наявне в матеріалах справи на (а.с. 85-86 т.1) клопотання про витребування доказів від 06 серпня 2018 року, а не заява про забезпечення доказів.

Факт озвучення саме клопотання про витребування доказів підтверджується протоколом судового засідання від 27 лютого 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній на (а.с. 85-86 т.1) міститься клопотання про витребування доказів відповідно до ст.84 ЦПК України.

Вирішуючи, заявлене у судовому засіданні 27 лютого 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . клопотання про витребування доказів від 06 серпня 2018 року, суд першої інстанції посилався на те, що зазначене клопотання було судом вирішено в ухвалі від 07 вересня 2018 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року було розглянуто заяву позивача про забезпечення доказів, а саме витребування від:

Смілянської державної нотаріальної контори розгорнутий витяг з Єдиного реєстру довіреностей щодо надання ОСОБА_6 довіреностей на керування автомобілем на ім'я ОСОБА_3 ;

Житомирської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС Житомирській області інформацію щодо доходів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період з 1990 року по 2010 роки;

Головного офісу АТ «УкрСиббанк», Головного офісу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Центрального офісу АТ «Райффайзен Банк Аваль» інформацію щодо руху коштів, суми коштів на всіх рахунках, відкритих у всіх відділеннях зазначених банків як на території України так і поза її межами, а також на рахунках, які були відкриті, але вже є закритими за період з 2008 року станом на день надання інформації на ім`я ОСОБА_3 ;

ТОВ «Соляріс Агролюкс» розгорнутий баланс цього товариства за весь період його існування;

ВКПП «Соляріс Агро» розгорнутий баланс цього товариства за весь період його існування.

Вказані вимоги (у кількості п`ять) містилися саме у заяві про забезпечення доказів від 19 липня 2018 року (т.1 а.с.36).

При цьому, як вбачається з клопотання позивача про витребування доказів від 06 серпня 2018 року (а.с. 85-86 т.1), останнє містить, зокрема і інші вимоги (у кількості дев'ять), які не були заявлені у заяві про забезпечення доказів від 19 липня 2018 року.

А відтак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не в повному обсязі дослідив заяви, які були подані позивачем.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував вимог заявленого клопотання та ототожнив такі різні процесуальні дії, як забезпечення доказів (ст.ст.116-118 ЦПК України) та витребування доказів (ст.ст.83,84 ЦПК України), не врахував, що ці процесуальні дії спрямовані на досягнення різної мети.

Їх ототожнення є хибним, адже за такої позиції в осіб, які беруть участь у справі, звужується перелік процесуальних інструментів завдяки яким вони можуть доказати свою позицію у справі, що призводить до обмеження їхніх прав у процесі та перешкоджає досягненню завдань цивільного судочинства.

Такі процесуальні порушення та відсутність належного обгрунтування висновків суду свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції є обгрунтованими.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: