Справа № 510/642/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивач та його і/н; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія заяви про прийняття спадщини від 04.01.2019р.; копія довідки Ренійської міської ради від 04.01.2019р.; копія свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03.03.1977р.; копія свідоцтва про право на спадкове майно за заповітом від 12.03.1979р.; копія технічного паспорту на будинок садибного АДРЕСА_1 ; копія довідки КП «РБТІ» від 27.02.2019р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ; копія витягу з ДЗК від 05.04.2019р.; копія звіту про оцінку будинку та земельної ділянки; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.03.2019р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Так, матір позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя їй належало ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.03.1977р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.03.1979р.

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями за законом першої черги після її смерті були позивач та її чоловік (батько позивача) ОСОБА_4 У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, чоловік спадкодавця ОСОБА_3 на день смерті дружини він проживав разом із нею, тобто прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач на той час на спадщину не претендував. Таким чином, батько позивача ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті дружини та не заявив відмову від неї, однак не оформив її юридично.

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя йому належало:

житловий будинок АДРЕСА_1 (ј частина будинку належала на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 03.03.1977р., ѕ частини будинку він прийняв після смерті дружини ОСОБА_2 , але не встиг її юридично оформити);

земельна ділянка площею 0,0606 га, розташована по АДРЕСА_1 , виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилась належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після його смерті є - позивач ОСОБА_1 У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач (як спадкоємець за законом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 21.03.2019р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, батько позивача ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_2 , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті ОСОБА_3 позивач у справі є спадкоємцем законом. Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 21.03.2019 р., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані об`єкти спадкового майна, у зв`язку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею - 39,40 кв.м., загальною площею - 85,20 кв.м., літ. А1 - житлова прибудова, літ. Б, Ж, З - сараї, літ. В - вбиральня, літ. Д - літня кухня, літ. Е - гараж, літ. И - навіс, 6 - огорожа, 7-10 споруда;

земельна ділянка площею 0,0606 га, із кадастровим номером НОМЕР_3 , розташована по АДРЕСА_1 , виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков