Справа № 352/140/19
Провадження № 2/352/433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В.Б.,

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Тисменицького районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, за участі третьої особи Служби у справах дітей Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем в якому у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час син ОСОБА_4 проживає із нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Ямницької сільської ради виданої 18.01.2019 року №54.

Ще до народження сина ОСОБА_4, рішенням Тисменицького районного суду від 25.01.2011р. справа №2-295/2011р., їй встановлено прізвище «ОСОБА_1», однак у зв'язку з тим, що вона згідно з даним рішенням суду не замінила паспорт, то при народженні сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. у його свідоцтві про народження вказали її прізвище, яке вона мала тоді за паспортом, тобто «ОСОБА_1», відповідно після того як вона поміняла паспорт у зв'язку зі зміною прізвища, то тепер носить прізвище «ОСОБА_1».

Їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 часто хворіє, у зв'язку з чим періодично лікується амбулаторно та стаціонарно, а тому потребує санаторно-курортного лікування.

Позивачка зазначає, що вона влітку цього року має намір поїхати з дитиною на відпочинок та оздоровлення до Республіки Болгарія, але відповідач категорично відмовляється дати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд із дитиною за кордон без супроводу батька.

Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, розгляд справи проводити без її участі.

Від відповідача до суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа: служба у справах дітей Тисменицької РДА Івано-Франківської області повідомила про те, що комісія з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації надалі немає повноважень здійснювати діяльність, пов'язану із захистом прав, свобод і законних інтересів дітей, які проживають на території Ямницької сільської ради об'єднаної територіальної громади, у зв'язку із чим надіслала ухвалу Тисменицького районного суду від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, виконавчому комітету Ямницької сільської ради об'єднаної територіальної громади.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ямницької сільської ради об'єднаної територіальної громади від 22 лютого 2019 року №01-01/19 вирішено вважати за доцільне надати дозвіл малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для спільного відпочинку за кордон України до Республіки Болгарія та країни Шенгенської зони без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на виїзд терміном на 1 (один) рік з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем в якому у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час син ОСОБА_4 проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Ямницької сільськоє ради виданої 18.01.2019 року №54.

Ще до народження сина ОСОБА_4, рішенням Тисменицького районного суду від 25.01.2011р. справа №2-295/2011р., позивачці встановлено прізвище «ОСОБА_1», однак у зв'язку з тим, що вона згідно з даним рішенням суду не замінила паспорт, то при народженні сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. у його свідоцтві про народження вказали прізвище, яке вона мала тоді за паспортом, тобто «ОСОБА_1», відповідно, після того як вона поміняла паспорт у зв'язку зі зміною прізвища, то тепер носить прізвище «ОСОБА_1».

Їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 часто хворіє, у зв'язку з чим періодично лікується амбулаторно та стаціонарно, а тому потребує санаторно-курортного лікування.

Позивачка влітку цього року має намір поїхати з дитиною на відпочинок та оздоровлення до Республіки Болгарія, але відповідач категорично відмовляється дати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд із дитиною за кордон без супроводу батька.

У відповідності до ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Згідно з вимогами ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини; поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують; згідно з пп.2 п.4 Правил виїзду дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно із ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ст. 6 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.17,31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність захисту реалізації та забезпечення прав, інтересів та свобод малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом надання дозволу на виїзд малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для спільного відпочинку за кордон України до Республіки Болгарія та країни Шенгенської зони без згоди на виїзд батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на строк один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 160,161 СК України, ст.ст. 200, 263-265 ЦПК України, Правилами перетину державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р., Конвенції про права дитини, суд-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька задоволити.

Надати дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, для спільного відпочинку за кордон України до Республіки Болгарія та країни Шенгенської зони без згоди на виїзд батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на строк один рік з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач:

ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа:

Служба у справах дітей Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Галицька, 17, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77401.

Суддя Гургула В.Б.