РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, де зазначила, що 04.01.2005 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_5 передала у власність відповідача квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати ОСОБА_5 утриманням довічно.

Після реєстрації права власності на вказане нерухоме майно відповідачем ОСОБА_2 заселено у помешкання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У зв`язку з припиненням виконання умов договору утримання рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.02.2017 року договір довічного утримання розірвано, запис про реєстрацію права власності скасовано.

27.05.2017 року спірна квартира ОСОБА_5 була подарована позивачу ОСОБА_1

На час звернення із вимогами особа позбавлена можливості потрапити у квартиру, у зв`язку з наведеним, посилаючись на положення 391 ЦК України - захист права власності, ч.1 ст. 406 ЦК України, яка визначає умови припинення сервітуту, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з даної квартири.

В судове засідання від 06.05.2019 року учасники не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про можливість слухання справи у його відсутності.

Представником Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради подано заяву про можливість розгляду справи у відсутності представника управління.

За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності учасників, що відповідає положенню ст.ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2005 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати ОСОБА_5 утриманням і доглядом довічно.

Згідно відомостей ПП «ЖВРЕП № 8» ОСОБА_2 є зареєстрованим у спірній квартирі. Підприємство також повідомляє, що за наслідком опитування сусідів встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі не проживає (а.с. 11, 12).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

В своїх вимогах позивач вказує на проживання у належній їй на праві власності квартирі відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вказаними особами відзив на позовну заяву не надавався, будь-які заперечення з приводу пред`явлених вимог не висловлювались.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.02.2017 року договір довічного утримання від 04.01.2005 року розірвано, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності від 21.03.2012 року скасовано.

Між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_1 27.05.2017 року укладено договір дарування, за умовами якого квартира АДРЕСА_1 передана дарувальником ОСОБА_5 у власність обдарованої ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України позивач, як власник спірної квартири, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, втрата відповідачем ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що первісно пов`язувалось із набуттям нерухомого майна у власність, є наслідком розірвання договору довічного утримання, скасування запису про реєстрацію права власності, переходу прав власності до іншого набувача - позивача по справі.

За положеннями п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Вселення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 з дозволу власника - ОСОБА_2 ., вказує на встановлення на користь таких осіб сервітуту у вигляді права користування нерухомими майном.

З часу розірвання договору довічного утримання обставина, що була підставою для встановлення сервітуту, припинилась.

З огляду на вказані у позові обставини про фактичне користування квартирою відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заявлені вимоги про їх виселення суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про зняття з реєстраційного обліку особи суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищенаведене, вимога про зняття з реєстраційного обліку є передчасною, оскільки рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, ст.ст. 391, 406 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 213,33 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лєдньов Д.М