Справа № 367/4033/18
Провадження №2/367/369/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Манілець А

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гольстрім Фінанс»,ОСОБА_4 про визнання дійсним договору та визнання права власності

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом ,відповідно до якого зазначив,що 17 листопада 2010 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем було укладено попередній договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості житлового призначення . Відповідно до ст.1 Попереднього договору сторони договору зобов'язувались укласти основний договір купівлі-продажу протягом 30-ти календарних днів з дати після завершення будівництва будинку і введення його в експлуатацію, запланована дата введення в експлуатацію 31 березня 2011 року, за яким відповідач зобов'язується передати у власність позивача частину житлового будинку (на третьому поверсі, кількість кімнат; 3, проектна загальна площа: 78 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Додатково, у п. 2.1.1. сторони попереднього договору домовились, що відповідач без внесення додаткових коштів, обладнає другий та третій рівні в квартирі, при цьому загальна площа квартири становитиме 185 кв.м. Зазначені другий та третій рівні в квартирі знаходяться відповідно на четвертому та мансардному поверхах вказаного вище будинку. Згідно заяв відповідача від 08 грудня 2010 року, 24 грудня 2010 року, 27 січня 2011 року, 08 лютого 2011 року, 17 лютого 2011 року, справжність підпису на яких засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., оплата по Попередньому договору була здійснена позивачем.

10 квітня 2011 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем укладено договір купівлі-продажу . Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач продає та передає у власність Позивачу, а Позивач приймає у власність і зобов'язується оплатити згідно умов Договору частину житлового будинку в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3. Вказана частина житлового будинку складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., яка станом на дату підписання Договору купівлі-продажу збудована, створена Відповідачем за кощти позивача.

Відповідно до п.2.1. Договору купівлі-продажу майно, що є предметом вказаного договору Відповідач зобов'язаний передати позивачу за актом приймання-передачі не пізніше ніж за 5 (п'ять) календарних днів з моменту укладення вказаного договору.

Відповідно до п.3.2. Договору купівлі-продажу сума договору (вартість майна) позивачем сплачена підповідачеві до підписання Договору купівлі-продажу в повному обсязі.

12 квітня 2011 року відповідачем та позивачем підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до умов якого відповідач передав, а Позивач прийняла частину житлового будинку в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3. Вказана частина житлового будинку складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м.

Таким чином Договір купівлі-продажу відповідав справжній волі учасників правочину та був виконаний сторонами.

Пунктом 5.2. Договору купівлі-продажу сторони договору визначили, що досягли усіх істотних умов та що вказаний договір повинен бути нотаріально посвідченим в термін - тридцять календарних днів з моменту його підписання. Сторони також визначили, що сторони договору не мають права ухилятися від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу.

В той же час Відповідач ОСОБА_4, не зважаючи на лист позивача з вимогою щодо нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу, ухилявся від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу. Однак, позивач вільно та відкрито користувалася квартирою, зробив там ремонт, періодично перебував у своїй квартирі, яка є предметом Договору купівлі-продажу.

24 квітня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області було розглянуто справу № 367/2522/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольфстрім Фінанс" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та винесено заочне рішення, яким позов задоволено, іпотекодержателю ТОВ "Гольфстрім Фінанс" було передано право власності на предмет іпотеки та визнано за ним право власності на земельну ділянку. Також зазначеним судовим рішенням було встановлено наступні факти.

14 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та Відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № МГ-019/003/2008. Виконання зобов'язань за Кредитним договором були забезпечені порукою та заставою нерухомого майна. Так, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 14 квітня 2008 року укладено Договір іпотеки № РМТ-019/003/2008, відповідно до умов якого Відповідач ОСОБА_4 з метою забезпечення належного виконання своїх боргових зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3.

Правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП БАНК» є ПАТ «ОТП Банк». 05.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за яким до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитними договорами ПАТ «ОТП Банк».

14 грудня 2015 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та фінансова установа ТОВ «Фактор Стандарт» було укладено Договір факторингу № 15/12/15-1 від 15 грудня 2015 р. та Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 16 грудня 2015 р. Відповідно до вказаного Договору факторингу та Договору про відступлення прав за договором іпотеки ТОВ «Фактор Стандарт» отримало права іпотекодержателя за Договором іпотеки № РМТ- 019/003/2008.

22.11.2017 року в процесі розгляду справи № 367/2522/16-ц було замінено позивача ТОВ «Фактор Стандарт» на правонаступника ТОВ «Гольфстрім Фінанс».

Вказаний Договір іпотеки містить положення, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки, право власності на земельну ділянку переходить до набувача разом з будівлями та спорудами розташованими на такій земельній ділянці.

Таким чином отримавши право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, загальною площею 0,0707 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Відповідач ТОВ «Гольфстрім Фінанс» одночасно отримав право власності на споруду, яка розташована на вказаній земельній ділянці, частина якої (частина складається із трьох поверхів, що включає третій поверх, четвертий поверх та мансардний поверх, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м.), відповідно до Договору купівлі-продажу від 10 квітня 2011 року укладеного між Відповідачем 2 та Позивачем належить Позивачу. Таким чином відповідачем ТОВ «Гольфстрім Фінанс» також було порушено право власності возивача.

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 10 квітня 2011 року між ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) щодо частини житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) право власності на частину житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, що включає третій поверх, четвертий поверх та мансардний поверх, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовнеі вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Гольфстрім Фінанс» у судовому засіданні заперечувала проти позову з тих підстав,що договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений.Крім того,житловий будинок не зданий в експлуатацію.Також зазначила,що предмет договору побудований без відповідної дозвільної документації.Майно,зазначене у договорі перебуває у іпотеці згідно договору від 14.04.2008р і попередній договір підписаний сторонами без отримання попередньої письмової згоди Іпотекодержателя. Просила у позові відмовити.Також представник зазначила,що позивач пропустив строк позовної давності,про що подана відповідна заява.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнав ,підтвердив обставини,викладені у позовній заяві та не заперечував проти задоволення позову.

Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідка ОСОБА_3,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 17 листопада 2010 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем було укладено попередній договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості житлового призначення . Відповідно до ст.1 Попереднього договору сторони договору зобов'язались укласти основний договір купівлі-продажу протягом 30-ти календарних днів з дати після завершення будівництва будинку і введення його в експлуатацію, запланована дата введення в експлуатацію 31 березня 2011 року, за яким відповідач зобов'язався передати у власність позивачу частину житлового будинку (на третьому поверсі, кількість кімнат; 3, проектна загальна площа: 78 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Додатково, у п. 2.1.1. сторони попереднього договору домовились, що відповідач без внесення додаткових коштів, обладнає другий та третій рівні в квартирі, при цьому загальна площа квартири становитиме 185 кв.м. Зазначені другий та третій рівні в квартирі знаходяться відповідно на четвертому та мансардному поверхах вказаного вище будинку.Наведені обставини підтверджуються копією зазначеного договору (а.с.124-125).

Також,у судовому засіданні було встановлено,що згідно нотаріально засвідчених заяв від 08 грудня 2010 року, 24 грудня 2010 року, 27 січня 2011 року, 08 лютого 2011 року, 17 лютого 2011 року, відповідач ОСОБА_4 отримав від позивача ОСОБА_4 грошові кошти на виконання умов попереднього договору (а.с. 129- 133).

10 квітня 2011 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачем було підписано договір купівлі-продажу . Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач продає та передає у власність позивачу, а позивач приймає у власність і зобов'язується оплатити згідно умов Договору частину житлового будинку в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3. Вказана частина житлового будинку складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., яка станом на дату підписання Договору купівлі-продажу збудована, створена Відповідачем за кощти позивача.

Відповідно до п.2.1. Договору купівлі-продажу майно, що є предметом вказаного договору відповідач зобов'язаний передати позивачу за актом приймання-передачі не пізніше ніж за 5 (п'ять) календарних днів з моменту укладення вказаного договору.

Відповідно до п.3.2. Договору купівлі-продажу сума договору (вартість майна) позивачем сплачена підповідачеві до підписання Договору купівлі-продажу в повному обсязі.Зазначений договір купівлі-продажу нотаріально не був посвідчений (а.с.134).

12 квітня 2011 року між відповідачем та позивачем було підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до умов якого відповідач передав, а Позивач прийняла частину житлового будинку в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3. Вказана частина житлового будинку складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м.(а.с.136)

Крім того,у судовому засіданні встановлено,що 14 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № МГ-019/003/2008. Виконання зобов'язань за Кредитним договором були забезпечені порукою та заставою нерухомого майна. Так, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 14 квітня 2008 року укладено Договір іпотеки № РМТ-019/003/2008, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_4 з метою забезпечення належного виконання своїх боргових зобов'язань за кредитним договором передав в іпотеку земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3.Наведені обставини справи підтверджуються копією договору іпотеки,оригінал якого було оглянуто у судовому засіданні (а.с.167-169)

Правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП БАНК» є ПАТ «ОТП Банк». 05.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за якими до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитними договорами ПАТ «ОТП Банк».

У послідуючому, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та фінансова установа ТОВ «Фактор Стандарт» було укладено Договір факторингу № 15/12/15-1 від 15 грудня 2015 р. та Договір про відступлення прав за договором іпотеки . Відповідно до вказаного Договору факторингу та Договору про відступлення прав за договором іпотеки ТОВ «Фактор Стандарт» отримало права іпотекодержателя за Договором іпотеки № РМТ- 019/003/2008.

08.09.2017р між ТОВ «Фактор Стандарт» та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛЬСТРІМ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки,відповідно до якого до товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛЬСТРІМ ФІНАНС» перейшло право вимоги за договором іпотеки № РМТ- 019/003/2008.

24 квітня 2018 року Ірпінським міським судом Київської області було розглянуто справу № 367/2522/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольфстрім Фінанс" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та винесено заочне рішення, яким позов задоволено, іпотекодержателю ТОВ "Гольфстрім Фінанс" було передано право власності на предмет іпотеки та визнано за ним право власності на земельну ділянку. Наведені обставини справи підтверджуються копією рішення Ірпінського міського суду від 24.04.2018р,дані обставини справи не заперечуються сторонами по справі.

06.06.2018р за товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛЬСТРІМ ФІНАНС» зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3.(а.с.177 т 1)

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 10 квітня 2011 року між ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) щодо частини житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.

Відповідно до ст.. 220 ЦК України « У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.»

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України «договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.»

Статтею 657 ЦК України визначено,що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно правової позиції,викладеної у постанові Верховного Суду України по справі 6-1288цс17 від 06.09.2017 р. зазначено,що « Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.»

Відповідно до п 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р зазначено,що « Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві.»

Під час розгляду справи по суті суду не було надано доказів тих обставин,що відповідач по справі ОСОБА_4 не ухилявся від укладання основного договору купівлі-продажу частини житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.Даний договір купівлі-продажу зазначеної частини житлового будинку не міг бути нотаріально посвідчений,поскільки у судовому засіданні було встановлено,що житловий будинок АДРЕСА_1 у передбаченому законом порядку не був зданий у експлуатацію та право власності на зазначений житловий будинок за відповідачем ОСОБА_4 не було зареєстровано.

Крім того,як уже зазначалось раніше, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3,на якій розміщений спірний об»єкт будівницва,на момент укладання попереднього договору купівлі-продажу та на час укладання договору купівлі-продажу від 10.04.2011р відповідачем по справі ОСОБА_4 була передана в іпотеку ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»).Доказів тих обставин,що договір купівлі-продажу від 10.04.2011р був укладений із письмової згоди Іпотекодержателя (с. 12 Закону України «Про іпотеку») до суду надано не було.

Враховуючи викладені обставини суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.

Відповідно до ч 4 ст. 334 ЦК України «Права на нерухоме майно,які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такою реєстрації відповідно до закону».

Позивач просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, що включає третій поверх, четвертий поверх та мансардний поверх, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці, за вказаною адресою, кадастровий № НОМЕР_3.

Відповідно до ст.. 331 ЦК України «Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

3. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).»

У судовому засіданні встановлено,що житловий будинок АДРЕСА_1 не закінчений будівництвом та не зданий в експлуатацію у передбаченому законом порядку.Крім того встановлено,що у провадженні Ірпінського міського суду у 2013р на розгляді перебувала справа за позовом прокурора м.Ірпеня до ОСОБА_4 про знесення самовільно збудованої будівлі за адресою АДРЕСА_1.За наслідками розгляду зазначеної справи було встановлено,що зазначений житловий будинок збудований з відхиленням від проекту,у зв»язку з чим ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності.Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні копією рішення суду (а.с.213-214 т 1).Доказів тих обставин,що спірний житловий будинок відповідачем по справі ОСОБА_4 був приведений у відповідності до проекту ,збудовавний відповідно до існуючих норм та правил та відповідно був зданий у експлуатацію,позивачем до суду надано не було.

Враховуючи викладене,суд вважає вимоги позивача про визнання за ним права власності на частину житлового будинку, яка складається із трьох поверхів, що включає третій поверх, четвертий поверх та мансардний поверх, трьох кімнат, загальною площею 185 кв.м., та розташована в будинку № АДРЕСА_1 є надуманими та безпідставними,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у зазначених позовних вимогах.

При вирішенні спору по суті суд не приймає до уваги покази в якості свідка ОСОБА_4 про те,що ним було виконано всі умови попереднього договору,сплачено грошові кошти,проведено ремонт у спірній квартирі,отримано квартиру згідно акту прийому-передачі,а також докази на підтвердження вчинення позивачем заначених дій ,поскільки враховуючи вимоги ст. 331 ЦК України дані обставини справи та надані позивачем докази не впливають на наслідки розгляду даної справи.Також безпідставними є посилання позивача на ті обставини,що порушено його право власності на зазначене нерухоме майно,поскільки відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на зазначене нерухоме майно у позивача не виникло з наведених вище підстав.

Враховуючи викладені обставини,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах у повному обсязі.

Відповідачем по справі ТОВ ««ГОЛЬСТРІМ ФІНАНС» подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.Враховуючи,що суд відмовляє позивачу у позові по суті заявлених ним позовних вимог,то заява про застосування судом строків позовної давності не розглядається.

На підставі ст.. 220,331 ЦК України,керуючись ст..ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -

В и р і ш и в :

ОСОБА_3 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 22.04.2019р.

Суддя: С.І. Оладько