Провадження № 2/643/1768/19
07.05.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання Полковник Г.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Ухвалою суду від 03.12.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою від 19.02.2019року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановлений законом порядку.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
06.11.2016року о 12год.30 хв. на перехресті вул. Академіка Павлова та вул. Івана Камишева в м. Харкові, з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем ВАЗ д.н. НОМЕР_1 сталася ДТП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль БМВ д.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 Учасники вищевказаної дорожньої транспортної пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол /а.с.14-15,19/.
Відповідно до п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу БМВ д.н. НОМЕР_4 було завдано механічні ушкодження.
Між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 , який є пенсіонером було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №ЕА/9083652 від 30.04.2016року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ» д.н. НОМЕР_1 /а.с.18/ .
Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно розрахунку відновлюваного ремонту автомобіля БМВ д.н. НОМЕР_2 від 22.11.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 35 155,56грн. /а.с.26-27/.
Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля БМВ д.н. НОМЕР_2 №1 від 23.01.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 40 280,00грн. /а.с.30/.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38-1.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Статтею 38-1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Пункт 38-1.1 статті 38-1 в редакції Закону N 5090-VI ( 5090-17 ) від 05.07.2012 \
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору страхування із ОСОБА_3 при визначенні розміру страхового платежу було застосовано вимоги ст.13.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, при керуванні застрахованим транспортним засобом іншою особою, а не ОСОБА_3 та у випадку настання страхового випадку у страхової компанії виникає право на відшкодування 50 % виплаченого страхового відшкодування.
16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_1 » ( новий кредитор) укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №ЕА/9083652 від 30.04.2016року /а.с.9-13/.
Після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК ВУСО», правонаступником якого є ФОП « ОСОБА_1 », виникло право зворотної вимоги до відповідача.
ФОП « ОСОБА_1 » зверталася до відповідача з регресними вимогами про відшкодування завданої майнової шкоди, але сума відшкодування сплачена не була /а.с.35,36/.
ОСОБА_2 компенсував частину виплати страхового відшкодування в касу ПрАТ «СК «ВУСО», а саме в розмірі 4000,00грн. /а.с. 37/, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 11 806,46грн.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, що підтверджено наданою квитанцією. За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору.
16 липня 2018 року між позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом Мазуренко С.С. укладено договір про надання правової допомоги №010.
28 серпня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №010 від 16.07.2018 року, відповідно до якої визначено характер правової допомоги та проведено розрахунок вартості в загальному розмірі на суму 9157,20 грн. Відповідно до пункту 4 додаткової угоди вона являється Актом приймання передачі правової допомоги, правова допомога вважається наданою адвокатом та прийнятою клієнтом після її підписання та скріплення печаткою.
На підтвердження факту сплати вартості наданої правової допомоги до позовної заяви долучено копію довідки про отримання готівки №010/22/09 від 22.09.2018 року на суму 9157,20 грн.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Разом з цим, позивачем надана копія квитанції в підтвердження понесення витрати на правничу допомогу в розмірі 9157, 20 грн. У додатковій угоді до договору про надання правничої допомоги наведено характер правової допомоги, кількість витрачених годин, розрахунок вартості та вартість наданих послуг. Одним з видів робіт зазначено представництво інтересів позивача в суді, що дорівнює 704,80 гривень. Проте, участі в судовому засіданні з розгляду даної справи представник позивача не приймав.
З урахуванням того, що представник позивача не приймав участі у судовому засіданні, витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265,280 ЦПК України, суд,-
Позов Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » /Миколаївська область АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Т.М.Довготько