Провадження №22-ц/812/595/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2019 року м. Миколаїв

справа № 489/1439/15-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т.М., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення надмірно сплачених коштів, трьох процентів річних та інфляційних збитків за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року, постановленого суддею Кокорєвим В.В. у приміщенні цього суду, дата складання повного тексту не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») про захист прав споживача.

Позивач зазначала, що 28 березня 2005 року між нею та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на придбання квартири в сумі 140000 доларів США строком до 27 березня 2025 року. 24 січня 2014 року вона здійснила останній платіж за кредитним договором, і в той же день договір було розірвано, в зв`язку з його повним виконанням.

Як вказала ОСОБА_1 , після розірвання договору у неї виникли сумніви щодо правильності нарахування Банком процентів за користування кредитними коштами. Як на її думку, при розрахунку відсотків Банком помилково застосовано 360 днів у році замість 365 днів, сплачені кошти були спрямовані не на ті рахунки, що були відкриті нею, платежі зараховувалися несвоєчасно, а проценти нараховувалися на всю суму отриманого кредиту, внаслідок чого нею надмірно сплачено Банку 42077.21 дол. США, що порушує її права як споживача банківських послуг.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 з урахуванням уточнень просила суд стягнути з Банку на її користь вказану суму надмірно отриманих коштів за кредитним договором, а також на підставі ст. 625 ЦК України 1 627,70 доларів США - три проценти річних та 7099 доларів США - індекс інфляції, а всього 50 803,91 доларів США.

Банк позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пославшись на те, що діяв в межах умов кредитного договору, кожен розрахунок процентів за платежами позивачки відповідає розрахунку, встановленому кредитним договором. При цьому наданий самостійний розрахунок позивачки суперечить умовам кредитного договору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки - адвокат Крючковський С.О. - просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду та незаконність і необґрунтованість рішення. Апелянт зазначав, що судом безпідставно не були прийняті до уваги його розрахунок переплачених Банку коштів, не враховані доводи щодо невірного розрахунку відповідачем процентів за користування кредитом та при утриманні плати за обслуговування кредиту, несвоєчасного зарахування на погашення кредиту коштів, що надходили від ОСОБА_1

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року було скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 1062922 грн. 28 коп. в рахунок переплати грошових коштів позичальником при погашенні заборгованості за кредитним договором. В задоволенні вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за порушення грошового зобов`язання відмовлено.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року касаційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволена частково. Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Крючковський С.О. - підтримав доводи апеляційної скарги. Пояснив, що просить стягнути з відповідача на користь позивачки переплачені Банку при погашенні заборгованості за кредитним договором кошти в розмірі 39 106,78 доларів США, що був встановлений висновком додаткової судової економічної експертизи № 3234/3235-16 від 25 січня 2017 року, яка була проведена експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Машиніченко О.А. на виконання ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - адвокат Ремешевський Є.А. - просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. На думку представника відповідача, доводи представника позивачки щодо переплати ОСОБА_1 коштів при погашенні заборгованості за кредитним договором є безпідставними і недоведеними, а висновок експертизи від 25 січня 2017 року не можна вважати обґрунтованим, оскільки сума переплати експертом розрахована без урахування умов договору. Так, експертом не враховано збiльшення суми кредиту на суми перiодичних страхових платежiв в зв`язку з виконанням Банком умов п. 2.1.3. Кредитного договору. За твердженням представника Банку, неврахування цих платежiв призвело до зменшення нарахування вiдсоткiв, внаслідок чого безпiдставно нарахована переплата в сумi 9843,12 доларів США відповідно до наданого розрахунку (т. 3 а.с. 90-92). Крім того, експерт подвійно врахував частину платежів, а саме, платежi, якi Банком спочатку спрямовувалися з рахунку НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_2 , а потiм поверталися на рахунок НОМЕР_1 та спрямовувалися на рахунки облiку складових заборгованостi за наданим кредитом, та безпідставно, без наявностi квитанцій чи iнших документiв, що пiдтверджують здiйснення цих виплат позивачкою, врахував їх як новi погашення заборгованостi. Вказане призвело до зменшення нарахування вiдсоткiв та безпiдставному нарахуванню переплати в сумi 27409,47 доларів США. Також внаслідок невiрної суми аннуїтетного платежу та неврахування експертом вимог листа НБУ вiд 08 квітня 2009 року № 13-121/2252-5955 «Щодо порядку проведення валютних аукціонів», помилково визначена переплата в сумi 1854,19 доларів США.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 28 березня 2005 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір № NKVPGK04040020 за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк по 27 березня 2025 року включно у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 167 497 доларів 51 цент США зі сплатою процентів у розмірі 1,00 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі суми 0,22 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту у відповідності до пункту 1.5 даного договору. Період сплати встановлено з 21 по 27 число кожного місяця. Погашення заборгованості за кредитом (за виключенням комісії, яка виплачується в момент надання кредиту) визначено в порядку: щомісячно в період сплати позичальник зобов`язаний надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1 865 доларів 09 центів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами та комісією.

01 червня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої пункт 1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: Банк зобов`язаний надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк до 27 березня 2025 року включно в вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 167 497 доларів 51 цент США зі сплатою процентів у розмірі 1,00 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії в розмірі суми 0,14 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту у відповідності до пункту 1.5 даного договору.

24 січня 2013 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, за умовами якого сторони домовились розірвати кредитний договір в зв`язку з його повним виконанням згідно пункту 5 кредитного договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Проте повністю погодитись із таким висновком колегія суддів не може з огляду на нижчевикладене.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статтею 61 цього Кодексу (аналогічну правову норму містить стаття 80 діючого ЦПК України).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (стаття 57 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, аналогічна за змістом - ст. 76 діючого ЦПК).

Неправильність проведених банком розрахунків у суді першої інстанції ОСОБА_1 доводила копіями квитанцій про внесення коштів на погашення кредиту та власними розрахунками, проведеними з урахуванням внесених платежів та умов договору щодо їх розрахунку та зарахування.

Відповідач заперечував проти позову та вказував, що розрахунки позивача суперечать умовам договору, підтверджуючи свої доводи змістом бухгалтерських документів, зокрема виписками з особового рахунку позивачки, де зазначено рух платежів, сплачених нею.

За клопотанням представника позивачки в суді апеляційної інстанції призначена судово-економічна експертиза. Висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи № 1448 від 03 листопада 2015 року встановлено, що розрахунок погашення заборгованості за кредитним договором станом на 08 липня 2014 року, наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», умовам кредитного договору, розрахунковим документам щодо погашення кредиту за цим кредитним договором, не відповідає. Загальна сума переплати за тілом кредиту, процентами, комісією, пенею в період з 27 липня 2013 року по 24 січня 2014 року становить 46 728 доларів79 центів США (т. 1 а.с. 147-185).

За клопотанням представника відповідача, який надав додаткові матеріали щодо здійснення розрахунків за кредитним договором (виписки по рахункам, меморіальні ордери, регістри бухгалтерського обліку), 17 грудня 2015 року апеляційним судом Миколаївської області була призначена повторна судова економічна експертиза. За висновком цієї експертизи № 3234/3235-16 від 25 січня 2017 року, проведеної експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Машиніченко О.А., розрахунок погашення заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, розрахунковим документам щодо погашення кредиту за цим кредитним договором. Зазначено, що при погашенні заборгованості за кредитним договором позичальником сплачувались грошові кошти у розмірі, який перевищує фактичну заборгованість за вказаним договором, переплата становить 39 106 доларів 78 центів США (т. 2 а.с. 241-259).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Між тим, оцінивши висновок судової економічної експертизи № 3234/3235-16 від 25 січня 2017 року, колегія суддів вважає, що він не відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору, а тому розмір визначеної ним переплати позивачкою коштів за кредитним договором не можна вважати правильним.

Так, відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону.

За умовами кредитного договору розмір щомісячного платежу становить 1 865 доларів 09 центів США (пункт 1.1. кредитного договору), та саме виходячи з такого розміру щомісячного (аннуїтетного) платежу сторонами був узгоджений Графік погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 3-5, 144-145). З 01 червня 2005 року додатковою угодою № 1 сторонами визначено розмір щомісячного платежу у 1 753 долари 82 центи США (т. 1 а.с. 6).

Вказані умови кредитного договору ОСОБА_1 не оспорювала, отже їх недійсність судом не була встановлена.

Разом з тим, експерт при проведенні повторної судово-економічної експертизи виходив не із вищевказаного розміру щомісячних платежів, що зафіксовані умовами кредитного договору, а із того, що розмір щомісячного платежу в період із 28 березня 2005 року по 31 травня 2005 року має становити 1 849 доларів 52 центи США, а з 01 червня 2005 року - 1 737 доларів 52 центи США.

При цьому, як вбачається зі змісту експертного дослідження, експерт виходив із формули розрахунку аннуїтетних платежів, що міститься у «Методиці проведення досліджень з визначення реальної відсоткової ставки по кредитному договору із застосуванням аннуїтетних та диференційованих платежів» Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29 січня 2016 року. Згідно з даною Методикою експертом у Microsoft Excel за допомогою функції ПЛТ (ставка; кпер; пс; бс; тип) було отримано інше значення щомісячного (аннуїтетного) платежу, ніж зазначено умовами кредитного договору, і саме з цих значень із врахуванням відомостей щодо погашення зобов`язань був проведений розрахунок переплати.

Проте наведена Методика не є результатом домовленості сторін кредитного договору та не складає зміст укладеного сторонами правочину.

Експерт Машиніченко О.А. , який в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції надав роз`яснення стосовно висновку проведеної ним експертизи від 25 січня 2017 року, підтвердив, що у разі, якщо б при проведенні експертного дослідження він виходив із розміру щомісячних платежів, що зафіксовані умовами кредитного договору, то розмір розрахованої ним переплати ОСОБА_1 за кредитним договором був би іншим.

Не можна вважати правильним та обґрунтованим і висновок експерта Київської незалежної судово-експертної установи № 1448 від 03 листопада 2015 року, оскільки при її проведенні не були досліджені всі банківські документи, які містили інформацію щодо зарахування сплачених відповідачкою грошових сум на погашення заборгованості за кредитним договором.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції неодноразово роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення повторної судової експертизи та наслідки невчинення даної процесуальної дії. Проте таких клопотань не було заявлено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачкою ОСОБА_1 належними, допустимими та достатніми доказами факту переплати нею коштів при погашенні заборгованості за кредитним договором, що перевищує фактичну заборгованість за вказаним договором, в розмірі 39 106 доларів 78 центів США.

Разом із тим, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач належним чином не обґрунтував відсутності переплати кредитної заборгованості в розмірі 1854,19 доларів США, не зазначивши ніяких розрахунків на підтвердження цих доводів.

З огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності відповідно до приписів ст. 89 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 1854,19 доларів США в рахунок переплати грошових коштів позичальником при погашенні заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2005 року № NKVPGK04040020.

Доводи апеляційної скарги про переплату позивачкою фактичної заборгованості за кредитним договором у зазначеному у позові розмірі - є безпідставними в зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з Банку на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦПК України, то такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, підставою для застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України є встановлення таких умов у їх сукупності: існування між сторонами саме грошового зобов`язання та доведеності наявності прострочення у виконанні такого грошового зобов`язання.

Проте судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку з надмірно сплаченими позичальником на користь кредитора коштів за кредитними зобов`язаннями. Отже, характер правовідносини сторін виключає застосування до них положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 1854 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) доларів США 19 (дев`ятнадцять) центів.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: Т.М. Базовкіна

О.О. Данилова

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.