25 квітня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 25 квітня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 травня 2019 року.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 22.06.1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Закарпатській області, за актовим записом №398 . В даному шлюбі у них народилися двоє дітей, які на даний час є повнолітніми.
Однак, позивач, вказує, що протягом останніх декілька років, стосунки з жінкою розладились, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже рік, як вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Майнового спору між ним не має. Збереження сім'ї є неможливим, і суперечить їхнім інтересам.
З огляду на вказане позивач просить суд, шлюб укладений 22.06.1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 398 - розірвати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно поданої заяви на адресу суду від 02.04.2019 року просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавала.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 02.10.2018 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 22.06.1985 року було укладено 22.06.1985 року шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації акті цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №398.
Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто даний шлюб існує тільки формально. Крім того, позивач ОСОБА_1 вказує, що примирення та збереження шлюбу між ним та дружиною є неможливим.
Відповідно до ч.1 ст.21СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст.112Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст.56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
На даний час ведення між ними спільного господарства припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.
Суд бере до уваги, що від відповідача до суду не подано відзив або заперечень на позов.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб укладений 22.06.1985 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблений відповідний актовий запис за №398 - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.