Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 520/213/14-ц

провадження № 61-33435св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. П., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року у складі судді Салтан Л. В. та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та припинення права власності. Позов обґрунтовано тим, що 02 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», на теперішній час ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному договору є ПАТ «Дельта банк» укладено кредитний договір № 0 з ОСОБА_3 , відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 75000,00 дол. США на строк користування кредитними коштами до 02 квітня 2028 року включно, зі сплатою 12,5 % річних.

Відповідно до кредитного договору ОСОБА_3 , як позичальник зобов`язався щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів відповідно до затвердженого сторонами графіку. Однак свої зобов`язання відповідач не виконував неналежним чином.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та АІКБ «УкрСиббанк» 02 квітня 2007 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстровим № 1238, відповідачами було передано в іпотеку АІКБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 .

В порушення умов кредитного договору позичальник зобов`язання по поверненню кредиту, в зв`язку з чим, станом на 26 червня 2013 року боржник має заборгованість, в загальній сумі 110233,59 дол. США. Дана заборгованість на день розгляду справи не погашена, що надає позивачеві право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на квартиру № 33, загальною площею 66,2 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м (1/3 належить ОСОБА_1 на підставі дублікату від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868 та 1/6 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л. М., за реєстровим № 711; 1/3 належить ОСОБА_2 на підставі дублікату від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868; 1/6 належить ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л. М., за реєстровим № 715), яка розташована за адресою: м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, буд. 4, корп. 1, шляхом передачі ПАТ «Дельта банк» права власності на зазначене майно на підставі іпотечного договору № б/н від 2 квітня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», яке змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному кредитному договору є ПАТ «Дельта банк» та відповідачами; визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки; припинити право власності іпотекодавців, в тому числі, право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою; витребувати у відповідачів правовстановлюючі документи, а саме: дублікат від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868 та свідоцтво про право власності за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року Патраманською Л. М . за реєстровим № 711, дублікат від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868; свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л. М., за реєстровим № 715 та технічний паспорт на зазначену квартиру.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року позов ПАТ «Дельта банк» було задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 укладеного 02 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному кредитному договору є ПАТ «Дельта банк» та ОСОБА_3 у розмірі 110233,59 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 881097 (вісімсот вісімдесят одна тисяча дев`яносто сім) грн. 09 коп. звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,2 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м, яка належить: 1/3 належить ОСОБА_1 на підставі дублікату від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868 та 1/6 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л. М., за реєстровим № 711; 1/3 належить ОСОБА_2 на підставі дублікату від 26 грудня 2006 року свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 року, виданого КЕЧ Одеського району, згідно з розпорядженням від 25 червня 2001 року № 155868; 1/6 належить ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16 березня 2007 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л. М., за реєстровим № 715.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу встановленого статтею 41 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Вирішено питання судових витрат.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у ПАТ «Дельта банк» виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки, однак, Законом України «Про іпотеку» не передбачено передача заставного майна у власність банку та є чітка процедура реалізації іпотечного майна.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та припинення права відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки оскільки це передбачено законом. В іпотечному договорі міститься застереження стосовно можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, яке прирівнюється за своїми наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позиція інших учасників справи

Заперечення на касаційну скаргу не надано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

У грудні 2017 року справа № 520/213/14-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року цивільна справа № 520/213/14-ц надійшла до Верховного Суду.

06 червня 2019 року цивільна справа передана судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що 02 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке на теперішній час є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному договору є ПАТ «Дельта банк» укладено кредитний договір № 0 з ОСОБА_3 , відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 75000,00 дол. США на строк користування кредитними коштами до 02 квітня 2028 року включно, зі сплатою 12,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та АІКБ «УкрСиббанк» 02 квітня 2007 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю. Д. за реєстровим № 1238, відповідачами було передано в іпотеку АІКБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 .

В порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 26 червня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 0 від 02 квітня 2007 року склала 110233,59 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 881097,09 грн.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» не передбачено можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Отже, системний аналіз положень статей 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Умовами договору іпотеки від 02 квітня 2007 року сторони узгодили, що звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема, передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основаного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Обрання певного способу правового захисту є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Установлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист у порядку, передбаченому законом чи договором.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38 цс 18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 520/6819/14-ц (провадження № 14-343 цс 18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, оскільки умовами спірного договору іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку шляхом визнання права власності, то відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний ПАТ «Дельта Банк» спосіб, оскільки такий спосіб захисту порушених прав є позасудовим способом захисту.

Не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що згідно до іпотечного договору передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат