ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5817/19 Справа № 201/5279/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

07 травня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Демченко Е.Л., ознайомившись з апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2:

- 46.952 грн. 77 коп. в рахунок повернення витрат на лікування і протезування;

- 22.623 грн. 26 коп. заборгованості за щомісячними платежами;

- 480 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю безстроково;

- 9.600 грн. щорічно в рахунок відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування безстроково;

- 2.524 грн. 80 коп. в рахунок повернення витрат на оплату судово-медичної експертизи.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, прокуратура Дніпропетровської області, яка не є відповідачем або третьою особою у справі та судом до участі у справі не залучалася, 24 квітня 2019 року звернулася з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Законодавство України чітко вказує на те, що прокуратурою здійснюється саме представництво інтересів держави. Аналізуючи норми законодавства, приходимо до висновку, що представництво - це правовідношення, відповідно до якого одна сторона (представник) на підставі набутих нею повноважень виступає і діє від імені іншої особи, яку представляє, створюючи, змінюючи чи припиняючи безпосередньо для неї права та обов'язки.

У правовідносинах, які виникли у справі №201/5279/16-ц, захист інтересів держави здійснює Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, як суб'єкт владних повноважень до якого віднесені відповідні повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 22 жовтня 2018 року зверталося з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року визнана неподаною та повернута апелянту, оскільки ухвала Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року отримана апелянтом 13 листопада 2018 року, але недоліки не усунено.

З апеляційної скарги також вбачається, що у зв'язку з неналежним захистом Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області інтересів держави, в результаті якого відповідачу повернуто апеляційну скаргу, з апеляційною скаргою звернувся орган прокуратури.

Таким чином, в своїй скарзі апелянт фактично зазначає про те, що звертається до суду з метою представництва відповідача у справі.

Якщо рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, то в разі подання нею апеляційної скарги з пропущенням строку апеляційного оскарження положення ст.359 ЦПК України не може застосовуватись, оскільки питання про поновлення строку апеляційного оскарження вирішується відносно осіб, які мають право апеляційного оскарження.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідачем за позовом, який задоволено частково судом першої інстанції, є саме Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, відсутні підстави для представництва Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області прокуратурою Дніпропетровської області, відповідач не позбавлений можливості повторного звернення з відповідною апеляційною скаргою та права на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року про повернення його апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити прокуратурі Дніпропетровської області у прийнятті апеляційної скарги.

Керуючись ч.1 ст.352 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити прокуратурі Дніпропетровської області в прийнятті апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року та повернути її апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Е.Л.Демченко