ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2285/18 Номер провадження 22-ц/814/1342/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представника позивача- адвоката Акрітова П.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у м. Полтава за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Акрітова Павла Костянтиновича

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року, прийнятого під головуванням судді Гордівського О.А. в м. Миргород, із складанням повного тексту рішення 27 лютого 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миргородський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року задоволено частково позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Частково звільнено ОСОБА_3від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_4 на суму 2303 грн., яка нарахована на підставі наказу Миргородським міськрайонним судом Полтавської області № 2-н/541/69/2018 від 28.03.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_4понесені судові витрати в сумі 3558 грн. 73 коп.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_3 - адвокат Акрітова П.К., який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати частково, ухвалити у відповідній частині нове рішення яким звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліменти на суму 11 667 грн., яка нарахована на підставі судового наказувід 28.03.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 11 січня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на неповнолітніх в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) боржника, але не мене 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

20.08.2018 року головним державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу від 18 квітня 2018 року.

Згідно розрахунку головного державного виконавця, станом на 01.10.2018 за період з 20.03.2018 по серпень 2018 року у ОСОБА_3 по сплаті аліментів утворилася заборгованість у розмірі 13970,97 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що витрати позивача підтвердженні чеком №МС1КА2-0023734 від 14.06.2018 з магазину «СЕЗОН» на суму 3274,00, суд вважає, що вони частково свідчать про добровільне виконання ОСОБА_3 обов'язку по утриманню дітей, товари №1-10,14 в чеку здійсненні в інтересах дітей, а тому сума заборгованості по аліментам має бути зменшена на сукупну вартість цих товарів. Товари №11-13 містять вказівку на їх розмір «батал», що є більшим ніж середньостатистичні розміри одягу. Використання дітьми одягу даного розміру позивачем не доведено.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про звільнення від сплати заборгованості за спірний період позивач мотивував тим, що до 21 липня 2018 року він повністю утримував свою сім'ю. Крім того, судовий наказ про стягнення з нього аліментів, відповідач пред'явила до виконання лише через чотири місяці, що свідчить про відсутність його вини у виниклій заборгованості за указаний період.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.197 СК України, з підстав яких заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови № 3 від 15 травня 2006р. Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належним чином доведено добровільне виконання обов'язку по утриманню дітей, шляхом надання чеку №МС1КА2-0023734 від 14.06.2018 з магазину «СЕЗОН» лише на товари зазначені під номерами №1-10,14, оскільки вказані покупки здійсненні в інтересах дітей.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Всупереч вимогам вказаних статей, ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що він за весь період виникнення заборгованості по аліментах утримував дітей та здійснював їх повне забезпечення.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 рокузалишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п. 1 ч. 1, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Акрітова Павла Костянтиновича залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна