Справа № 712/3743/19
Провадження № 2/712/1398/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2019 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідно до талону до ордеру № 17 від 25.04.1977 року, квартира АДРЕСА_1 надана у користування ОСОБА_3 у складі сім`ї з трьох чоловік, а саме ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_5 (син).

Відповідно до свідоцтв про зміну прізвища, імені, по батькові від 23.12.1978 року 1-СР « НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_6 , також прізвище сина також було змінено на Любченко, однак копії відповідного свідоцтва вона не має.

В даній квартирі вона зареєстрована та проживає разом з чоловіком та сином.

Також у даній квартирі зареєстроване місце проживання її невістки ОСОБА_2 та двох малолітніх дітей її сина та невістки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З серпня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає, її речей у квартирі не має та за даною адресою вона не з`являється.

У 2015 році, розлучившись з сином, вона, разом з дітьми, виїхала на постійне місце проживання до м. Переяслав Хмельницький, однак точна адреса її фактичного місця проживання не відома.

Для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб, а відповідач фактично не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року та реєстрація його місця проживання за зазначеною адресою не дозволяє їй, як члену сім`ї наймача квартири повноцінно розпоряджатись квартирою на власний розсуд, що істотно обмежує її законні права та права членів сім`ї. Відповідно до чинного законодавства України при розрахунку житлової субсидії враховуються середньомісячний заробіток усіх зареєстрованих мешканців помешкання. Дані обставини унеможливлюють отримання нею соціальної допомоги від держави, що є основною з підстав звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до акту складеного її сусідами та посвідченого головою комітету самоорганізації населення «Привокзальний» від 13.03.2019 року, в оглядувальній квартирі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де окрім ОСОБА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 (дружина наймача), ОСОБА_10 (син наймача), ОСОБА_2 (невістка наймача) та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (онука наймача), однак ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з серпня 2015 року по теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживають, особистих речей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявлено, спальних місць та інших ознак які б вказували на фактичне проживання вказаних осіб за даною адресою не мається.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, скерував заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року справі № 6-2139цс15 викладено правову позицію, відповідно до якої спори про зняття з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та про зобов`язання взяти на квартирний облік підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-14цс16.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до талону до ордеру № 17 від 25.04.1977 року, квартира АДРЕСА_1 надана у користування ОСОБА_3 у складі сім`ї з трьох чоловік, а саме ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_5 (син).

Відповідно до свідоцтв про зміну прізвища, імені, по батькові від 23.12.1978 року НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_6 , також прізвище сина також було змінено на ОСОБА_6 .

В даній квартирі позивач зареєстрована та проживає разом з чоловіком та сином.

Також у даній квартирі зареєстроване місце проживання невістки ОСОБА_2 та двох малолітніх дітей сина позивача та невістки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З серпня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає, її речей у квартирі не має та за даною адресою вона не з`являється.

У 2015 році, розлучившись з сином позивача, ОСОБА_2 , разом з дітьми, виїхала на постійне місце проживання до м. Переяслав Хмельницький, однак точна адреса її фактичного місця проживання не відома.

Позивач зазначає, що для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб, а відповідач фактично не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року та реєстрація його місця проживання за зазначеною адресою не дозволяє їй, як члену сім`ї наймача квартири повноцінно розпоряджатись квартирою на власний розсуд, що істотно обмежує її законні права та права членів сім`ї. Відповідно до чинного законодавства України при розрахунку житлової субсидії враховуються середньомісячний заробіток усіх зареєстрованих мешканців помешкання. Дані обставини унеможливлюють отримання нею соціальної допомоги від держави, що є основною з підстав звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до акту складеного сусідами та посвідченого головою комітету самоорганізації населення «Привокзальний» від 13.03.2019 року, в оглядувальній квартирі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де окрім ОСОБА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 (дружина наймача), ОСОБА_10 (син наймача), ОСОБА_2 (невістка наймача) та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (онука наймача), однак ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_11 і ОСОБА_12 з серпня 2015 року по теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживають, особистих речей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявлено, спальних місць та інших ознак які б вказували на фактичне проживання вказаних осіб за даною адресою не мається.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації без поважної причини більше шести років. Відповідач виїхав зі спірної квартири у 2002 році, шість місяців за ним зберігалось право на житло.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Відповідно з наведеною нормою та п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за № 2, наймач або член його сім`ї втрачає право користування жилим приміщенням якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо).

У відповідності з вимогами ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Судом встановлено, що внаслідок розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 перестала бути членом сім`ї позивача, у спірній квартирі відповідач не проживає понад 4 років, її майно у житлі відсутнє, угод щодо певного порядку користування спірною кімнатою та інших умов припинення права користування житлом сторони не укладали.

Відповідач дане житло покинула самостійно, за весь час житлом не цікавилася. Доказів про те, що відповідач з поважних причин тимчасово не проживала в спірній кімнаті, останнім не надано.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися майном, а відтак вбачає підстави для захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 19, 76, 81, 89, 244, 265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, 71, 72, 107 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: