КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №363/3811/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6871/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року (суддя Баличева М.Б.) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно,

встановила:

у жовтні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 від 25 грудня 2015р., укладеного між ТОВ «Еліт-Фасад» та ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 15 грудня 2015р. між ТОВ «Еліт-Фасад», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171, за умовами якого продавець продав, а покупці купили майнові права на об'єкт нерухомості, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1.

Позивач стверджував, що не має можливості реалізувати свої майнові права на квартиру, оскільки всупереч умовам вищезазначеного договору ТОВ «Еліт-Фасад» та ОСОБА_3 25 грудня 2015р. повторно уклали договір купівлі-продажу майнових прав № ЕФ-Ш/171 на спірну квартиру, в якому покупцем квартири була зазначена тільки ОСОБА_3

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року провадження у цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі № 363/175/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на квартиру.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач посилається на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не навів змістовного обґрунтування для зупинення провадження, не зазначив, які обставини мають бути встановлені при розгляді іншої справи та чому дані обставини не можуть бути встановлені на підставі доказів, наявних в матеріалах даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи позивача безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 прямо пов'язане та впливає на наслідки розгляду даної справи, оскільки у справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановлення таких обставин у даній справі є неможливим.

Ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування, які саме обставини можуть бути встановлені у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім'єю та поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на квартиру, встановити які позбавлений суд при розгляді даної справи.

Суд не звернув увагу, що звертаючись з даним позовом, позивач не посилався на те, що спірний договір був укладений особами, які проживали однією сім'єю, і посилався на недотримання норм ЦК України при укладенні спірного договору, а не норм СК України.

У порушення вимог ст. 251 та 260 ЦПК України суд не проаналізував предмети спорів у справах та підстави позовних вимог, і прийшов до помилкового висновку про неможливість розгляду даної справи до вирішення спору між сторонами про поділ спільного майна.

Також, суд не врахував, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинивши провадження у справі, суд не звернув увагу, що провадження у даній справі було відкрито ще у листопаді 2017 року, тобто провадження у справі триває більше року, що порушує розумні строки розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справіпостановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 лютого 2019 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Фасад» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно направити до Вишгородського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк