Справа № 361/3116/19
провадження № 2-з/361/58/19
У Х В А Л А

10 травня 2019 р. Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року до суду подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, шляхом накладення арешту на нерухоме майно (будинок), яке належить ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії стосовно вказаного майна.

Свою заяву обґрунтував тим, що між ним та ОСОБА_2 укладені договора позики від 03 червня 2018 року на суму 5500 доларів США та 32000 доларів США. Умови договору позики відповідач не виконав, суму позики на даний час не повернув.

Позивач зазначає, що йому стало відомо, що ОСОБА_2 має намір продати свій будинок, тому існує вірогідність відчудження зазначеного майна, яким володіє відповідач та в майбутньому невиконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Однак, всупереч вищевказаним нормам, у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову, та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, оскільки така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до обмеженню прав і свобод інших осіб.

Крім того, із поданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що він сформований ще у січні 2017 року та у березні 2018 року, а не безпосередньо перед зверненням до суду із зазначеною заявою, тому в разі забезпечення позову можуть бути порушені права третіх осіб, якщо протягом 2017 - 2019 років вказане майно було відчужено.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. ст. 151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонни суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.Г. Радзівіл