ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/874/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2019 року,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

ОСОБА_4 зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи довічно та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 234 грн 02 коп. на місяць, якої не вистачає на лікування та проживання, а ОСОБА_5, яка є його дочкою та має достатній дохід, не надає йому матеріальної допомоги.

За таких обставин ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу боржника, починаючи з дня пред'явлення позову та довічно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2019 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що отримувана ОСОБА_4 пенсія забезпечує йому прожитковий мінімум, який встановлений законом, а позивачем не доведено потреби в матеріальній допомозі та витрати на лікування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач витрачає значні кошти на лікування та утримання житла, а суд не дав належної оцінки майновому стану сторін і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

ОСОБА_5 не подала відзив на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_4

Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання довічно, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 234 грн 02 коп. на місяць.

ОСОБА_5 одна виховує малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює, за період з липня до грудня 2018 року її дохід склав 49 273 грн 17 коп. (сума зазначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів).

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов'язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

За змістом ст. 1 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (статті 204 СК).

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 7 Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1 373 грн, з 1 липня - 1 435 грн, з 1 грудня - 1 497 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 як особа з інвалідністю є непрацездатним громадянином. Розмір його пенсії по інвалідності (станом на грудень 2018 року - 2 234 грн 02 коп.) перевищує суму встановленого законом прожиткового мінімуму.

ОСОБА_4 не надав суду належних і допустимих доказів про те, що він несе значні витрати на лікування та утримання житла, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги.

Виписки з історії хвороби ОСОБА_4 (а.с. 30, 31) не є такими доказами.

Отже суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_4 є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50