Справа № 214/2638/19
2-н/214/419/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування пред`явлених вимог посилалась на те, що в період перебування з ОСОБА_2 у шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти на утримання ОСОБА_5 вже стягуються. На даний час ОСОБА_6 проживає разом з нею. ОСОБА_2 матеріально не допомагає, в зв`язку з чим, вона звернулася до суду.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства.

З аналізу вище вказаної норми слідує, що законодавцем визначено чіткий розмір аліментів в частці від заробітку (доходу) платника аліментів, який може стягуватися саме за судовим наказом.

Як слідує зі змісту виконавчого листа по справі № 471/328/17-ц, виданого 02.08.2017 року Братським районним судом Миколаївської області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки з ОСОБА_2 вже стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, то заявлений ОСОБА_1 розмір аліментів 1/3 частина доходу, який вона бажає стягнути з боржника ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , не відповідає розміру визначеному п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Зважаючи на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві, що не дає можливості боржникові в повному обсязі реалізувати свої права відповідно до ст.49 ЦПК України та надати відзив, а із заяви та поданих документів вбачається спір про право, та заявлено вимоги в більшому розмірі ніж, не передбачені ч. 1 ст. 161 ЦПК України та мають розглядатися в позовному провадженні, тому суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, керуючись вищевикладеним, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів не відповідають вимогам встановленим ст. 161 ЦПК України, за якими може бути видано судовий наказ, у зв`язку з чим, слід відмовити у видачі судового наказу.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, керуючись ст.ст. 165-165 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 .

Відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення із такою самою заявою. У відповідності до ч.2 ст. 166 ЦПК України, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Ткаченко