П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Справа № 757/13611/17-ц

Провадження: № 22-ц/824/4505/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішній справ України, Управління патрульної поліції Міністерства внутрішній справ України у м. Києві, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант", ОСОБА_1 , третя особа: інспектор патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В., про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішній справ України, Управління патрульної поліції Міністерства внутрішній справ України у м. Київі, ТзДВ СК "Альфа-Гарант", ОСОБА_1 , третя особа: інспектор патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В . про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути із відповідачів Міністерства внутрішніх справ України та Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві 9525 грн. завданої майнової шкоди (складається з 4000 грн. витрат, понесених на правову допомогу, щодо розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та 5525 грн. за проведення автотехнічного дослідження) та 10000 грн. завданої моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 12000 грн., пеню у розмірі 1910 грн. та 10000 грн. завданої моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу невчасної виплати страхового відшкодування та не в повному обсязі, стягнути із ОСОБА_1 136736 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та розміром страхового відшкодування за договором цивільно-правової відповідальності)

В обґрунтування позову вказував, що 10 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Дніпроводська-Богатирська в м. Києві Кротов Р.А., керуючи автомобілем Чері, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю КІА Церато, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у дорожньо-транспортнійпригоді. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 174 736 грн. ТзДВ СК «Альфа-Гарант» виконала з простроченням у 465 днів своє зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування частково на суму 38000 грн., хоча договором передбачено ліміт відповідальності страховика 50000 грн.

Крім того, відносно позивача інспектором патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В . 10 жовтня 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП. Проте, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 4.03.2016 року провадження відносно позивача закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, ТзДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 , третя особа інспектор патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В., про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 136736 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Страхової компанії «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 402 грн. 96 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ТзДВ СК "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_2 12000 гривень майнової шкоди та відповідну частину судових витрат, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 124736 гривень майнової шкоди та відповідну частину судових витрат. Стягнути на його користь 2051,04 гривень судових витрат.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ліміт страхового відшкодування становить 50000 грн., який ОСОБА_2 повинно було бути виплачено ТзДВ СК «Альфа-Гарант», а вина особа в ДТП відшкодовує потерпілому лише ту майнову шкоду, яка не покривається страховим лімітом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 136736 гривень, суд першої інстанції виходив із того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_2 після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 174 736 грн., з яких відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 38 000 грн., інших доказів щодо вартості відновлювального автомобіля позивача суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 136 736 грн. (174 736 грн. - 38 000 грн.).

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодись не може з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Дніпроводська-Богатирська в м. Києві Кротов Р.А., керуючи автомобілем Чері, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю КІА Церато, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 20-21).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу АЕ/5579068 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у 50 000 грн. та 100 000 грн. за шкоду, завдану життю і здоров`ю потерпілого (а.с. 144).

Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ОСОБА_2 відповідно до рахунку-фактури від 13 лютого 2017 року складає 174 736 грн. (а.с. 17-19).

При цьому, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та позивач ОСОБА_2 уклали угоду 17 січня 2017 року, відповідно до якої сторони домовились, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що мав місце 10.10.2015 року, складає 38 000 грн. з урахуванням франшизи. Сторони угоди не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми (а.с. 85).

На виконання умов договору страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/5579068, угоди від 17 січня 2017 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант», перерахувала грошові кошти у розмірі 38 000 грн. позивачу (а.с.86).

Положеннями статті 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 196.1-IV).

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-ІУ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Такі висновки узгодженні постановою Великої Палати Верховного Суду у справі за № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року.Окрім того, висловлюючи дану правову позицію, Велика Палата відступила від висновку, сформульованому Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відтак, як зазначено вище, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, завдану майну, обмежена страховою сумою у розмірі 50 000 грн., в межах даного ліміту шкоду повинно відшкодувати Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", що нею було і зроблено. Винна особа відшкодовує потерпілому лише ту майнову шкоду, яка не покривається страховою сумою.

Тобто, різниця між фактичним розміром шкоди, який становить 174 736 грн., та страховою сумою, передбаченою страховим полісом АЕ/5579068, складає 124 736 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо зміни оскаржуваного рішення в частині розміру стягнутої майнової шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 136 736 грн. до 124 736 грн.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей про проведення ремонтних робіт щодо відновлення пошкодженого автомобіля, що належить ОСОБА_2 ., та суб`єкта проведення таких робіт, чи є останній платником ПДВ, у суду відсутні правові підстави для покладення на страхову компанію відшкодування шкоди у розмірі 12 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржено, а тому відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що за вимогою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення з нього 136 736 грн., сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1% від вказаної суми, а саме 1 367,36 грн.

Загальна сума позовних вимог до ОСОБА_1 складала 136 736 грн., колегія суддів дійшла висновку щодо зміни судового рішення та зменшення суми стягнення до 124 736 грн., тобто, суму відшкодування зменшено на 12 000 грн., що становить 9 % від загальної суми позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 .

Згідно статті 141 ЦПК України сума судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , підлягає зменшенню на 123,06 грн., з 1 367,36 грн. до 1 244,3 грн. відповідно.

Також, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 за надану правову допомогу сплачено 4 000 грн.

Отже, зважаючи на ту обставини, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 124 736 грн. завданої шкоди, що становить 91% від заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3640 грн.

Загальний розмір судових витрат становить: 1 244,30 грн. судового збору та 3 640 грн. витрат на правову допомогу, а всього 4 884,30 грн.

Оскільки суд першої інстанції припустився помилки у розрахунках судових витрат, а саме на користь ОСОБА_2 стягнуто лише 4 402 грн.96 коп. замість необхідних 4 888,30 грн., рішення суду в цій частині також підлягає зміні шляхом збільшення суми на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року змінити.

Зменшити розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 136 736 гривень на 124 736 гривень.

Змінити розподіл судових витрат, у зв`язку з чим абзац четвертий резолютивної частини викласти в новій редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 884,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль