02.05.2019
Справа № 642/1501/19;
Провадження №2/642/900/19
Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Алі ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач звернулася до суду із позовом до Алі ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач є громадянином ОСОБА_3. Відомості щодо зареєстрованого місця проживання на території України відсутні.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.
Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.
Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право"передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.
Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Як вбачається зі змісту позовної заяви відсутні відомості щодо спільного проживання подружжя.
Відповідно до ст. 110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.
Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.
Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення саме до Ленінського районного суду м. Харкова стало те, що позивач зазначила місце проживання відповідача за адресою м. Харків, пров. Золотаревський, 19.
При цьому судом отримано відомості щодо зареєстрованих осіб за вказаною адресою, але відповідач за зазначеною позивачем адресою не зареєстрований.
Крім того, на запит суду отримано інформацію, яка міститься в Реєстрі територіальної громади міста Харкова, щодо того, що у реєстрі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання Алі ОСОБА_2 у м. Харкові.
Адреса реєстрації місця проживання позивача не відноситься до території Холодногірського району м. Харкова.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей в сторін немає.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст.175,177 ЦПК України, а саме: позивачем не надано доказів того,що :відповідач дійсно проживає на території Холодногірського району м.Харкова; не зазначено місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) на території України.
Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.
А тому зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що дану заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого вона повинна усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ст. ст.185,258,260 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Алі ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.
Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.
Розяснити, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Бородіна