КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6339/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач недобросовісно користується наданими їй правами, не цікавиться рухом справи, ігнорує виклики суду та не з`являється без поважних причин в судове засідання, і своїми діями порушує права інших учасників процесу спростовуються матеріалами справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу представника позивача відхилити, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року залишити без змін, посилаючись на те, що апелянт не довів фактів порушення судом першої інстанції його прав та інтересів. Зазначив, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається згідно статті 44 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідач та третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції, виходив із того, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду позивач повторно не з`явився в судові засідання та від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системною та логічному зв`язку із положеннями частини 5 статті 223 ЦПК України, згідно з якою суд залишає позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз процесуальних норм вказує на те, що при вирішені питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, правове значення для вирішення цього питання має сукупність умов: як факт належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, так і факт повторної (другої поспіль) неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про залишення заяви без розгляду з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, колегією судді встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна справа за пред`явленим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав призначалась до розгляду на 31 січня 2019 року та на 26 лютого 2019 року.

Про розгляд справи на вказані дати суд першої інстанції сповіщав учасників справи шляхом направлення судової повістки про виклик (а.с. 23, 24, 46).

Статтями 128, 130 ЦПК України регламентований порядок направлення та вручення судових повісток.

Так, частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси - частина 8 статті 128, частина 1 статті 130 ЦПК України.

Із досліджених матеріалів цивільної справи колегією суддів встановлено, що доказів вручення учасникам справи судової повістки про явку в судове засідання на 31 січня 2019 року матеріали справи не містять. В судове засідання 31 січня 2019 року учасники справи не з`явились, розгляд справи не відбувся, про що судом складено довідку (а.с. 45).

Отже, перша неявка в судове засідання учасників справи пов`язана з неналежними заходами сповіщання сторін у справі.

На наступну дату судового розгляду (26 лютого 2019 року) учасники справи сповіщались шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком (а.с.46). Вручення судової повістки відповідачу та третій особі Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48, 49, 50).

Надіслана на адресу позивача судова повістка про явку в судове засідання 26 лютого 2019 року повернулась до суду без вручення, з відміткою поштового відділення « за закінченням терміну зберігання».

Аналіз змісту положень ЦПК України, що регламентують порядок направлення та вручення судових повісток, свідчить про те, що повернення відділенням зв`язку судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Отже, здійснені судом першої інстанції виклики позивача про явку в судові засідання на 31 січня 2109 року та 26 лютого 2019 року не містить документального підтвердження вручення їй судових повісток. Відсутні в матеріалах справи відомості щодо належного виклику на вказані дати і представника позивача ОСОБА_1, повноваження якої підтверджуються ордером серії КВ № 356684 від 10 жовтня 2018 року (а.с. 44).

За змістом вимог пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, повідомленого належним чином, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені колегією суддів обставини у справі свідчать про те, що позивач та його представник не були належним чином повідомленні про розгляд справи як на 31 січня 2019 року, так і на 26 лютого 2019 року, а тому відсутня визначальна умова для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: