Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Розвадовського В.В., заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи - ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначила, що з 5 травня 2017 року вона та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народився син- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Приблизно 27 лютого 2019 року, в ході сімейного конфлікту, ОСОБА_2 наказав їй разом з дитиною покинути спільну квартиру АДРЕСА_2 у зв"язку з чим вони вимушені проживати в іншому населеному пункті.

Окрім цього, заявник зазначила, що з даного приводу вона звернулася із письмовим повідомленням про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, що передбачене статтею 126-1 Кримінального кодексу України, а саме домашнього насильства.

З цих підстав заявник просить суд видати обмежувальний припис, яким зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні нею спільною сумісною власністю - квартирою АДРЕСА_2 та наявним у ній майном.

В судовому засіданні заявник підримала свою заяву з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, зазначивши, що він являється єдиним власником квартири і може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 травня 2019 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_4.

На момент розгляду справи ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином мешкає окремо від чоловіка за адресою: АДРЕСА_1.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Окрім цього, зі змісту розділу V «Спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству» Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис є найбільш суворим і жорстким серед спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Суд, під час вирішення такої заяви, має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Єдиним доказом того, що ОСОБА_1 являється особою, яка постраждала від домашнього насильства є її повідомлення про вчинене ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого статтею 126-1 КК України, однак даний доказ не може бути доказом вчинення останнім домашнього насильства, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення.

Окрім цього, посилання позивача на зміну місця її проживання не свідчить про вимушений захист себе від насильства з боку чоловіка, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що заявником змінено місце її проживання не з власної ініціативи.

Оскільки судом не встановлено факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, заявником не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому та не доведено, що рішення про задоволення поданої нею заяви якнайкраще відповідатиме інтересам малолітньої дитини, суд прийшов до висновку про безпідставність заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Керуючись ст. ст. 4,10, 12-13, 76-80, 81, 141, 263-265, 350-1-350-8 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1) про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич

Повний текст рішення складено 3 травня 2019 року