Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/484/19
Провадження № 2-о/280/21/19
РІШЕННЯ
Іменем України
02 травня 2019 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Янчук В.В.
при секретарі Кумечко С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт поранень заявника під час захисту Батьківщини, 10.03.2017 р. та 04.05.2017 р. в районі с. Павлополь, Волноваського району, Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
В обґрунтування заяви вказав, що з 29.05.2015 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2015 р. №17-РС був призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом. Військову службу проходив у званні головного сержанта командира відділення 1 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . 10.03.2017 р. близько 14 год. 35 хв. під час виконання обов`язків військової служби, в районі с. Павлополь Волноваського району Донецької області, заявник потрапив під артилерійський обстріл з боку російських збройних формувань, в результаті чого отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, лівобічну гостру нейросенсорну приглухуватість. 04.05.2017 близько 19 год. 20 хв., при виконанні обов`язків військової служби, в районі поблизу с.Павлополь Волноваського району Донецької області, заявник отримав повторно поранення: «мінно-вибухову травму, акубаротравму, осколкове поранення м`яких тканин тім`яної ділянки голови, нижньої третини лівого плеча, верхньої третини лівого передпліччя та 2,3,4 пальців лівої кисті».
Зазначив, що від встановлення факту його травмування під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, залежить отримання ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту та обумовлює виникнення прав та обов`язків особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року. Оскільки встановлення факту поранення внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, в іншому порядку, окрім як у спосіб звернення до суду не передбачено, просив задовольнити його заяву.
В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просив її задовольнити.
Від представника заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заінтересована особа - Російська Федерація - будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, до суду свого представника не направили, причини неявки суду не відомі, пояснень щодо заяви не надходило. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи.
Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні фактичні обставини.
Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , з 29.05.2015 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2015 р. № 17-РС, призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом ( а.с. 13).
ОСОБА_1 в період з 15.10.2016 року по 06.05.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь, Донецької області (а.с. 42).
Відповідно до довідки № 614 від 22.06.2017 р. про обставини травми ОСОБА_1 10.03.2017 р. близько 14 год. 35 хв. при виконанні службових обов`язків по захисту України поблизу с. Павлополь Волноваського району Донецької області, потрапив під артелерійський обстріл противника, в результаті чого отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, лівобічну гостру нейросенсорну приглухуватість. Був госпіталізований до ЛШМД м. Маріуполь. Відповідно до перевідного епікризу з історії хвороби № 1206 в період з 11.03.2017 р. по 14.03.2017 р. заявник перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЛШМД м. Маріуполь з діагнозом " мінно-вибухова травма, акубаротравма, лівобічна гостра нейросенсорна приглухуватість". Для подальшого лікування заявника переведено до 61 ВМГ. З 14.03.2017 р. по 24.03.2017 р. проходив лікування у військовій частині НОМЕР_1 .
04.05.2017 р. близько 19 год. 20 хв. під час виконання службових обов`язків по захисту України поблизу с. Павлополь Волноваського району Донецької області, отримав мінно-вибухову травму, акубаротравматичне ураження обох вух, вогнепальне дотичне осколкове поранення м`яких тканин правої тім`яної та потиличної ділянок голови, множинні вогнепальні сліпі та наскрізні поранення м`яких тканин правої лопаткової ділянки, нижньої третини лівого плеча, верхньої третини лівого передпліччя та 2,3,4 пальців лівої кисті. 04.05.2017 р. в ЛШМД м. Маріуполь виконана операція ПХО вогнепальної рани тім`яної ділянки справа, лівого плеча, передпліччя та правої лопаточної ділянки. 06.05.2017 по 11.05.2017 р. проходив стаціонарне лікування у військовій частині НОМЕР_2 м. Дніпро. З 11.05.2017 по 23.05.2017 р. стаціонарне лікування в ВМКЦ ПР м.Одеса, де 16.05.2017 р. проведена повторна ПХО вогнепальних ран тім`яної ділянки праворуч, плеча, передпліччя ліворуч та лопаткової ділянки праворуч, встановлено діагноз: »посттравматична нейропатія лівого променевого нерву».
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 477 від 04.07.2017 р. госпітальної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 отримав поранення пов`язані з захистом Батьківщини ( а.с. 49).
ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 26.09.2017 р. ( поранення пов`язане із захистом Батьківщини), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА від 20.10.2017 № 861682 ( а.с. 51).
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 20.10.2017 року серії 12ААА №029033 встановлено, що ступінь втрати заявником працездатності становить 30 відсотків (а.с. 53).
31.03.2016 року командуванням ВМС Збройних Сил України видано ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 (а.с. 54).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт поранень10.03.2017 р. та 04.05.2017 р. ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби підтверджується належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-80 ЦПК України.
Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту.
Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.
Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.
Приписами статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.
Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а саме: 20 лютого 2014 року.
Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт поранень ОСОБА_1 при виконанні обов`язків військової служби 10.03.2017 р. та 04.05.2017 р. в районі с. Павлополь, Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Крім того, встановлення цього факту, відповідно до наведеного вище в рішенні породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту поранень заявником, при виконанні обов`язків військової служби, в районі с. Павлополь, Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України може слугувати підставою для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що була ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 03 липня 1954 року.
Така ж правова позиція щодо застосування тих самих норм права у подібних правовідносинах сформульована Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в іншому судовому рішенні, постановленому за результатами перегляду цивільної справи № 363/2981/16-ц. Підстав відступити від такого висновку за правилами ст. 403 ЦПК України під час розгляду цієї справи не встановлено.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду у аналогічних справах, викладену у постановах від 14 березня 2018 року по справі № 363/2981/16-ц (провадження №61-4043 св 18), від 7 березня 2018 року по справі № 759/759/17 (провадження № 61-3786св18), від 06 червня 2018 року по справі № 428/13977/16-ц (провадження № 61-3831 св 18), від 21 березня 2018 року по справі № 417/3852/17 (провадження № 61-4150св18) та ін.
Оскільки встановлення юридичного факту травмування особи під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт поранень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (який проживає: АДРЕСА_1 ), під час захисту Батьківщини 10.03.2017 р. та 04.05.2017 р. в районі с. Павлополь Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.
Повне рішення суду складено 02.05.2019 р.

Суддя В.В.Янчук