04.04.2019 227/3597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі :

головуючого Хандуріна В.В.

за участю секретаря судового засідання Заварзіній Я.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Білозерської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, належне її батькові ОСОБА_5, позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нотаріусу не надано ніяких документів, що підтверджують право спадкодавця ОСОБА_5, 1930 року народження, на житловий будинок АДРЕСА_1, тому неможливо безспірно з'ясувати, кому саме належить нерухомість, яка входить до складу спадкового майна. Позивач у зв'язку з цим на даний час не має можливості оформити свої законні права на зазначене спадкове майно, оскільки відповідно до довідки БТІ, виданої 14.08.2017 року, станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо зареєстрованих прав на спадковий житловий будинок.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року було залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, рідну сестру позивача.

Під час судового провадження позивач уточнила свої позовні вимоги та подала через канцелярію суду уточнену позовну заяву, резолютивну частину якої доповнила переліком та детальним найменуванням господарських споруд, які розміщені на території житлового будинку по АДРЕСА_1, на які позивач просить також визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_5

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Білозерської міської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, якою просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 також в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечує, та уточнила, що нею було написано в нотаріальній конторі відмову від прийняття спадщини після померлого батька на користь своєї сестри ОСОБА_1.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5, підтверджується копією свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданої виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля, актовий запис № 147.

Із долученої до матеріалів справи копії спадкової справи вбачається, що окрім позивача, іншим спадкоємцем за законом на майно спадкодавця є також його друга дочка ОСОБА_4, однак в матеріалах спадкової справи мається заява ОСОБА_4 про відмову від прийняття цієї спадщини на користь її сестри ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки нотаріусу не надано ніяких документів, що підтверджують право спадкодавця ОСОБА_5, 1930 року народження, на житловий будинок АДРЕСА_1, тому неможливо безспірно з'ясувати, кому саме належить нерухомість, яка входить до складу спадкового майна.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, до першої черги спадкування за законом відносяться діти спадкодавця, а також той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На даний час позивач не має можливості оформити свої права на зазначене вище спадкове майно, зокрема житловий будинок оскільки відповідно до довідки БТІ, виданої 14.08.2017 року, станом на 31.12.2012 року відсутня інформація щодо зареєстрованих прав на спадковий житловий будинок.

Відповідно до архівних даних, а також виписки з протоколу засідання виконкому Білозерської селищної ради депутатів трудящих від 22.12.1959 року, які містяться в матеріалах справи, батькові позивача ОСОБА_5 на підставі його заяви було надано дозвіл на оформлення документів на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1.

Маючи дозвіл, батько позивача ОСОБА_5 побудував житловий будинок за вищезазначеною адресою, однак за життя не оформив документи про право власності.

Відповідно до довідки БТІ №290 від 01.10.2018 року, наданої позивачем, вбачається, що інвентарна справа №634/2 на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 розпочата 05.03.1962 року за заявою ОСОБА_5 і на дату інвентаризації 05.03.1962 року йому було запропоновано оформити право власності в трьохмісячний строк. В подальшому, при поточній інвентаризації 17.12.1980 року номер будинку було змінено з №3 на №26.

Згідно листа Білозерської міської ради від 01.02.2019 року №02/02-152, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 16.01.1961 року по 01.08.2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Суд вбачає, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, суд робить висновок, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» міститься роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз'яснень вбачається, що немає в законодавстві та судовій практиці прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Також судам роз'яснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», апеляційним судам був підготовлений інформаційний лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», п. 3.2. якого передбачено порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється таке:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до довідки ТОВ «Добропільське БТІ» від 18.08.2017 року №1114, при поточній інвентаризації 18.08.2017 року ТОВ Добропільським БТІ» домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_1, інженером виявлено, що всі будівлі збудовані до 1992 року, та не відносяться до самочинного будівництва.

Згідно копії технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, виготовленого ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації», домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 52,0 м.кв., житловою площею 28,5м.кв., з господарськими будівлями та спорудами: а-1 веранда; а1 ганок; Пг - погріб; Б-1 літня кухня, Б1-1 сарай; В-1 гараж; Г-1 сарай; Д-1 сарай; Е-1 убиральня; З-1 сарай; И-1 літній душ; №2 паркан; №3 хвіртка; І вимощення; ІІ відмостка; III водопровід.

Згідно висновку до звіту про оцінку ринкової вартості житлового будинку по АДРЕСА_1, складеного оцінювачем ОСОБА_6, ринкова вартість вищезазначеного нерухомого майна станом на 07.08.2018 року складає 52 201,00 грн.

Аналіз фактично встановлених у судовому засіданні обставин справи та вимог цивільного законодавства дозволяє суду зробити висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_5, однак не має змоги оформити свої спадкові права, так як за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на нерухоме майно. При цьому, права інших осіб при задоволенні позову не порушуватимуться, так як інший спадкодавець за законом ОСОБА_7 звернулася із заявою до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_1

Відмовою нотаріуса позивачу в оформленні спадщини не визнаються її спадкові права, тому в наявності всі підстави для їх судового захисту, що прямо передбачено ст.4 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 392, 1216, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст.2, 10, 12, 13, 27, 81, 89, 141, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білозерської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, на нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 28,5м.кв., з господарськими будівлями та спорудами згідно плану: а-1 веранда; а1 ганок; Пг - погріб; Б-1 літня кухня, Б1-1 сарай; В-1 гараж; Г-1 сарай; Д-1 сарай; Е-1 убиральня; З-1 сарай; И-1 літній душ; №2 паркан; №3 хвіртка; І вимощення; ІІ відмостка; III водопровід.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

04.04.2019