Справа №: 343/1102/16-ц
Провадження №: 2/0343/51/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретарів судового засідання Шикор Г.В., Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про відмову від позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

з участю: позивача (третьої особи з самостійними вимогами) - ОСОБА_1 ,

представника позивача (третьої особи з самостійними вимогами ) - ОСОБА_4 .,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 .,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 3 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14", членів правління ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14" ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання протиправною бездіяльність ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14" та стягнення моральної шкоди.

18 червня 2016 року до суду поступила заява ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами та пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Згідно з ухвалою суду від 18.08.2016 ОСОБА_1 допущено до участі у справі як третю особу з самостійними вимогами та об`єднано в одне провадження позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14", членів правління ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14" ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання протиправною бездіяльність ОСББ "Рідна оселя, Обліски, 14" та стягнення моральної шкоди та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Представник позивача (третьої особи з самостійними вимогами) ОСОБА_1 - адвокат Кобилинець Т.В. подала заяву від імені своєї довірительки про відмову від позову у зв`язку з тим, що відповідачі після відкриття провадження у справідобровільно задовольнили вимоги ОСОБА_1 , а саме усунули перешкоди в користуванні належним їй на праві спільної сумісної власності майном: добровільно відкрили кран, що знаходиться на водяній трубі в квартирі АДРЕСА_1 , відновивши таким чином доступ води до квартири ОСОБА_1 Провадження у справі за її позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном просила закрити. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, ОСОБА_1 роз`яснені та зрозумілі. А також просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на її користь сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

В судовому засідання ОСОБА_1 повідомила, що воду їй відключали тричі: перший раз на три дні, другий на 9-10 днів, третій на три тижні. Вона зверталася в різні інстанції, в тому числі до голови ОСББ, міського голови, водоканалу. Кран, який перекривали, знаходиться в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 Вважає, що перші два рази ОСОБА_2 відключав воду, бо він мав довіреність на представництво інтересів ОСОБА_3 та йому доручили ключі від її квартири, а третій раз - 28 серпня 2016 року, коли справа перебувала у провадженні суду, воду перекрив наречений Торос. ОСОБА_2 тоді повідомляв, що доступу до квартири АДРЕСА_1 не має. Воду їй відключали без будь-яких підстав, такі дії не мали жодного відношення до користування каналізацією в квартирі ОСОБА_3 До неї приходили ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і повідомляли про проблеми з каналізацією, на що вона рекомендувала їм звернутися у міську раду. Один раз вона бачила, як вода у квартирі АДРЕСА_1 виливалася через верх. На момент подачі позову доступ води до її квартири було перекрито. На даний час вода є, каналізація працює, претензій не має.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від позову. При цьому вважає позовні вимоги, заявлені до нього, безпідставними. Всі дії у квартирі АДРЕСА_2 він здійснював за довіреністю її власників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 До води у квартирі ОСОБА_1 він не мав жодного відношення. На час перекриття води у серпні 2016 року у нього навіть не було ключів від квартири АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 знаходилися в адвокатів. Навпаки, після пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду, він телефонував до Досин, щоб, можливо, включили воду. Остання зателефонувала до уповноваженої особи, яка брала в адвокатів ключі і відкривала воду. На сьогоднішній день проблеми не існує. Вода відкрита. Просив в частині стягнення солідарно з нього та ОСОБА_3 суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що повністю підтримує пояснення ОСОБА_2 Щодо позовних вимог ОСОБА_1 повідомила, що не розуміє, чому в її квартирі кран для перекривання води у квартирі останньої. Її чоловік займався усім сам, а їй ніколи ніхто про кран не казав. Кран, напевне, завжди був, але вона його не бачила. Вода відключалась у квартирі ОСОБА_1 у зв`язку з проблемами каналізації і через те, що знищується повністю її квартира. Про проблему з каналізацією вказала і Короткова, яка доглядала за їхньою квартирою у їх відсутності. Каналізація постійно забивається. Неможливо ні прочистити її, ні проживати в таких умовах. Прорив каналізаційної системи був дуже багато раз із затопленням. Коли був такий прорив, вона відразу бігла до ОСОБА_1 , щоб вона не пускала воду. З підтопленням заливало у 2014, 2015 роках. Наслідки затоплення один раз прибирала вона, один раз ОСОБА_2 кликав ОСОБА_1 , потім ще раз - приїжджала вона. У квартирі стало жити нестерпно. Коли почалися каналізаційні витоки з унітазу, було вже створено ОСББ. Заяву голові ОСББ Кунченку носила її внучка особисто. У неї поміняно труби на пластикові. Це було зроблено, коли за час правління Костишина міняли труби у всіх квартирах. Пластикова каналізаційна труба тріщить через нагрузку. Коли ОСОБА_1 включала пральну машинку, у неї в умивальнику піднімалася вода. Вона сказала про це їй і вона перенесла машинку. Вона просить вивести кран з її квартири. Вони були на усному прийомі голови міста. Зараз вона приїхала, але не може проживати у своїй квартирі, а в її власності немає іншого житлового приміщення. Коли вона їхала за кордон, завжди залишала ключ сусідам. Востаннє вона була в Україні в 2015 році. Вважає, що оскільки кран для перекриття водопостачання знаходиться в її квартирі, то може взагалі перекрити його. Кран до квартири ОСОБА_1 поки що відкритий, але вона залишає за собою право у разі потреби його закрити. В подальші судові засідання не з`явивлялася, оскільки перебуває за межами України.

Її представник - адвокат Коцкович Р.М. суду з приводу перекриття води до квартири ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 тільки один раз перекривав кран на водяній трубі у квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з метою запобіганню пошкодженню майна останніх. Однак, даний випадок не є предметом позову. У серпні 2016 року та після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду ОСОБА_2 вже не мав доступу до квартири його довірителів. Вони неодноразово пояснювали позивачці ситуацію і причину перекриття крана на водяній трубі. А саме після заміни ОСОБА_11 чугунної труби на пластикову в місці їх з`єднання при великому об`ємі спущеної води чугун тиснув на пластик і пластик виходив з труби, внаслідок чого вода виливалися у квартиру ОСОБА_3 метою збереження свого майна власники квартири АДРЕСА_1 змушені були перекривати воду. З приводу даних обставин вони викликали комісію. В даний час проблеми не існує, вода відкрита. В подальші судові засідання ОСОБА_12 не з`являвся, свою позицію щодо закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 не висловлював.

З приводу позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном судом встановлені такі обставини:

згідно зі свідоцтвом про право власності від 05.05.2000, ОСОБА_13 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 належить на праві спільної сумісної власності кваритира АДРЕСА_4 (т. 1 с.а. 164). Тобто, позивачка ОСОБА_1 являється одним із співвласників даної квартири. Інші співвласники з позовними вимогами з приводу усунення перешкод у користуванні майном не зверталися.

Сторони не заперечили, що під квартирою АДРЕСА_5 з водопостачання та водовідведення проходять вздовх всіх квартир по стояку, а кран, за допомогою якого перекривається водопостачання до квартири, в якій проживає ОСОБА_1 , розташований у квартирі АДРЕСА_1 , яка, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1995, належить на праві сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_17 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 18).

Як вбачається зі змісту актів від 31.07.2016, 06.08.2016 та 16.08.2017, 31 липня 2016 року мешканець кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_18 .А. (представник по довіреності ОСОБА_3 .) самовільно, без попередження та пояснення причини перекрив доступ води до квартири НОМЕР_1 (власник ОСОБА_19 .). Прохання включити воду ОСОБА_2 ігнорує. Води не має з 31.07.2016 по 16.08.2016, тобто, по день складення останнього акта. (т. 1 а.с. 158, 161, 160).

Крім того, згідно з копією акта, долученого представником позивача в судовому засіданні, 13.04.2017 о 18.30 годин ОСОБА_2 та ОСОБА_5 також перекривали доступ до води квартирі № АДРЕСА_7 (т. 5 а.с. 91), що також зазначено в акті від 24.05.2017 (т. 5 а.с. 69).

Факт перекриття водопостачання до квартири, в якій проживає ОСОБА_1 , її відсутність на час звернення до суду з даним позовом та відновлення водопостачання під час перебування справи у провадженні суду підтверджується і переглянутим в судовому засіданні відеозаписом на диску DVD RW 4,7gb (т. 3 а.с. 192), на якому у першому відеофайлі міститься запис про звернення ОСОБА_1 на гарячу лінію та до голови ОДА з приводу відключення води, створення комісії, заперечення ОСОБА_2 щодо перекриття води саме ним, оскільки ключі від квартири Досин та Торос знаходяться в їхнього адвоката з моменту укладення з ним угоди, чого не заперечує адвокат Коцкович Р.М. Також на записі члени комісії розмовляють по відеозв`язку з ОСОБА_5 , яка дає дозвіл зайти до її квартири та вказує, що всі каналізаційні стоки, які йшли зверху, виливались у їхню квартиру, що загрожувало не тільки майну, а й життю її бабусі ОСОБА_3 даного приводу вони неодноразово зверталися до голови ОСББ, однак жодних дій останнім не вчинялося. З метою уникнення зазначеної шкоди вони перекривали водопостачання до квартири, що розміщена над ними. Вона особисто з бабусею підписували акт про відключення води, щоб каналізаційні стоки не виливалися їм на підлогу. Під час розмови ОСОБА_5 дала згоду на відкриття води, що було зроблено комісією, а водопостачання до квартири ОСОБА_1 відновлено.

Будучи допитаною в судовому засіданні, як позивач за первісним позовом, ОСОБА_5 з приводу перекриття води пояснила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_17 та вонає співвласниками квартири АДРЕСА_2 . В їхню квартиру витікають каналізаційні води, в тому числі з квартири ОСОБА_20 . Через нестерпні умови проживання вони забрали бабусю ОСОБА_3 до себе в Чехію. Коли бабці не було в м. Долина, вони залишали ключі сусідці, однак декілька раз каналізаційні води з квартири, що над ними, виливалися в їхню квартиру, тому остання відмовилася прибирати це, а вони звернулися за допомогою до ОСОБА_2 У березні 2016 року вони обходили сусідів і попередили, що якщо не буде врегульоване питання, і труба надалі буде вискакувати, а каналізаційні стоки - виливатися в їх квартиру, то вони будуть змушені відключити воду у сусідній квартирі, що і було зроблено. Вперше вони відключали воду ОСОБА_1 , коли прорвало трубу, вискочила пластикова труба із загальної. Внаслідок прориву на підлозі в їхній квартирі плавали всі відходи з туалету, тому вони змушені були відключити воду, щоб висохла підлога. Це робив ОСОБА_2 з їх дозволу приблизно влітку. Труба не стоїть добре, потрохи виливається постійно, тому, попередивши жильців, вони перекрили воду вдруге.

Отже, всудовому засіданні знайшло своє підтвердження, що внаслідок проблем з каналізаційною мережею в квартирі АДРЕСА_2 відбувалося залиття цієї квартири. Власники останньої, не звертаючись та не повідомляючи уповноважені організації, самовільно приймали рішення про перекриття крану на трубі з водопостачання, внаслідок чого жителька квартири НОМЕР_1 ОСОБА_1 залишалася на декілька днів без води. При цьому позов останньою заявлено тільки до одного зі співвласників та ОСОБА_2 , який протягом певного періоду мав довіреність на представництво інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а відповідно вчиняв дії від їх імені та за їх дорученням. Заявляючи позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вказала, що оскільки він мав ключі від квартири АДРЕСА_1 , тому вважає, що саме він порушив право на користування нею своїм майном. При цьому доказів в який період останній мав доступ до вказаної квартири, та що саме він перекривав воду до її квартири у випадках, зазначених у позові, не долучає. У представлених нею актах відомості щодо ОСОБА_2 вказані з невідомих джерел.

Постачання води у квартирі АДРЕСА_7 відновлено, що підтверджується довідкою вих. №256/1 від 30 серпня 2016 року КП "УКМ" Долинської міської ради (т.2 а.с.67), а також вищеописаним відеозаписом.

Вислухавши думку сторін з приводу поданої зави ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном слід закрити з таких підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Аналізуючи зазначені норми цивільно-процесуального законодавства України, беручи до уваги те, що після пред`явлення позову ОСОБА_1 , водопостачання до її квартири було відновлено, власники квартири АДРЕСА_1 добровільно відкрили кран, що знаходиться на водяній трубі в їхній квартирі, тому суд приходить до висновку, що предмет спору відсутній, подання заяви позивачем про відмову від позову та закриття провадження у справі відповідає її правам та інтресам, у зв`язку з чим суд вважає за можливе прийняти цю відмову та закрити провадження у даній справі.

Відносно вимоги про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у зв`язку з неможливістю вирішити питання з ОСББ з приводу каналізаційної труби, яка проходить під їх квартирою, та затопленням їхнього житла, маючи у своїй квартирі кран загального користування для перекриття водопостачання, відключали постачання води до квартири ОСОБА_1 . Оскільки вони проживають за межами України, такі дії доручали виконувати іншим уповноваженим особам від їх імені. Після поступлення даного позову до суду та створення відповідних комісій ними було дано дозвіл на відновлення водопостачання.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про порушення її прав ОСОБА_2 , не доведено, що саме він з власної ініціативи перекривав водопостачання до її квартири, а вказівка на нього в актах, заначена без будь-яких обгрунтувань. Також доведено належними та допустими доказами, що ОСОБА_2 після пред`явлення позову ОСОБА_1 особисто не усував їй перешкоди у користуванні майном, тому вимоги до нього, в тому числі про стягнення судових витрат, заявлені без законних на те підстав та задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_3 , суд зазначає таке:

правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, в тому числі видавати довіреність на інших осіб з приводу належних йому прав.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

З викладеного можна дійти висновку, що ОСОБА_3 , як власник квартири, в якій знаходиться вентиль від крану загального користування, зобов`язана користуватися своєю власністю, не завдаючи шкоди іншим особам та не порушуючи прав, свобод та охоронюваних законом інтересів інших осіб власників. Перекриттям водопостачання до квартири ОСОБА_1 було створено перешкоди в користуванні належним їй майном. Однак, права позивачки було відновлено після відкриття провадження у справі за її позовом діями співвласників квартири АДРЕСА_2 , що описано вище.

Вказане дає підстави для присудження стягнення понесених позивачкою у справі витрат з відповідачки ОСОБА_3 При цьому суд також враховує, що співвласників майна, які користуючись своєю власністю, порушили права ОСОБА_1 , є троє, тому відповідати за даним позовом повинен кожен з них в межах своєї частки. ОСОБА_3 не несе відповідальності за всіх співвласників квартири НОМЕР_2 . З урахуванням цієї пропорційності, а також необгрунтованого заявлення позову до ОСОБА_2 , підлягають стягненню і судові витрати.

Згідно зі главою 8 розділу I ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 551,21 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.602111880.1 від 17.08.2016 (т.1 а.с. 155). З урахуванням вищеопиописаної пропорційності і підставності заявлення вимог до ОСОБА_3 , з останньої слід стягнути 137, 80 грн (551,21 : 4) сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір таких витрат є предметом доказування у справі. Доказами витрат є: договір доручення або про надання правової допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості.

Такий підхід до компенсації витрат на правничу допомогу закладався законодавцем і застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі №372/1010/16-ц. У постанові від 03.05.2018 р. касаційний суд, здійснюючи розподіл судових витрат, вказав, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу (надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат), то суд не матиме підстав для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Описаний підхід відповідає «дозвільному» характеру ст. 137 ЦПК України, яка не передбачає оцінки судом договірних умов чи рецензування обсягу послуг поза межами принципу співмірності.

Процесуальні кодекси, запровадивши вимогу співмірності розміру оплати послуг адвоката з характером та складністю справи, не надали об`єктивних критеріїв оцінки вказаного поняття. Внаслідок цього рецензування діяльності адвоката може трактуватися як втручання у діяльність незалежного самоврядного інституту.

Тому, суд буде не оцінює встановлений розмір винагороди адвоката за виконану роботу, а тільки перевіряє факт надання послуг, зазначених у попередньому розрахунку витрат та договорі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 надано суду договір про надання правничої допомоги від 15.05.2018, ордер серії ІФ №062272 від 15.02.2019, копію свідоцтва серії НОМЕР_3 про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, квитанцію від 15.05.2018 до вказаного довору на суму 2500 грн (т. 5 а.с.16-21).

До витрат на допомогу адвоката віднесено розмір гонорару адвоката за представництво в суді, що підтверджується попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат від 14.02.2019 (т. 5 а.с. 17). Акту виконаних робіт суду не надано, відповідно відсутні підстави вважати, що в суму, яку оплатила ОСОБА_1 адвокату, входили інші надані послуги. При цьому суд звертає увагу, що адвокат Кобилинець Т.В. представляє у даній справі (об`єднаних позовах) не тільки інтереси ОСОБА_1 , а й відповідачів за іншими позовами, відповідно при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даному позові, суд враховує кількість засідань з моменту укладення договору від 15.05.2018, в яких розглядалися позовні вимоги ОСОБА_1 , їх час та зазначену у розрахунку вартість таких послуг у різні періоди.

Пояснення сторін по даній справі мали місце до 15.05.2018, тобто до моменту укладення ОСОБА_1 договору з адвокатом Кобилинець Т.В. В період з 15 травня 2018 року до 12 лютого 2019 року в судовому засіданні допитувалися треті особи та свідки, досліджувалися письмові докази за іншими позовами, в яких ОСОБА_4 представляла інтереси відповідачів, а відповідно не затрачала час на представництво інтересів третьої особи з самостійними вимогами. В судовому засіданні 15 лютого 2019 року, яке тривало згідно з журналом судового засідання (т. 5 а.с. 26 - 28) 1 годину , розглядалася заява ОСОБА_1 про відмову від позову та досліджувалися подані нею письмові докази. До позову третьої особи з самостійними вимогами суд повернувся в судовому засіданні 7 травня 2019 року, в якому на обговорення клопотань сторін та позиції щодо заяви про відмову від позову затрачено близько години. Тому підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу за 2 години участі адвоката в судових засіданнях, що згідно представленого розрахунку становить 1152,60 грн (576,30х2). З врахуванням вищезазначеної пропорційності з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 288,15 грн (1152,60 : 4)витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відмову від позову, закриття провадження у справі та стягнення на її користь судових витрат підлягає до часткового задоволення. Провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору та відмовою позивача від позову, яка прийнята судом, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 425, 95 грн (288,15 грн - витрати на професійну правничу допомогу +137,80 грн - судовий збір), відмовивши у задоволенні інших вимог заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 256, 259, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити частково.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору та відмовою позивача від позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 95 копійок.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний зміст ухвали виготовлено 8 травня 2019 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич