ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3455/17 Номер провадження 22-ц/814/2674/19Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.

секретар: Ачкасова О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, посилаючись на те, що він є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . 3/4 частин вказаної вище квартири, належать на праві власності ОСОБА_5 , його сину - ОСОБА_4 та колишній дружині - ОСОБА_1 , по 1/4 частини кожному відповідно. Згідно технічного паспорту від 13.07.2017 року, зазначена квартира складається з трьох кімнат і приміщень: коридор (1) площею 11,9 кв.м; кладова (2) площею 1,0 кв.м; кухня (3) площею 8,1 кв.м; кімната (4) площею 15,9 кв.м; кімната (5) площею 9,7 кв.м; ванна (6) площею 2,7 кв.м; вбиральня (7) площею 1,3 кв.м; кімната (8) площею 11,0 кв.м. Квартира обладнана балконом (з К=0,3) площею 2,4 кв.м («І»), балконом (з К=0,3) площею 1,0 кв.м («II»). Загальна площа квартири - 65,0 кв.м, житлова - 36,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Сімейні стосунки із дружиною ОСОБА_1 не підтримують на протязі останніх декількох років, син - ОСОБА_4 проживає та навчається у Польщі, а інша співвласниця - донька більше 5 років не проживає у даній квартирі. Між сторонами не досягнуто згоди про те, як вони повинні користуватися приміщеннями у квартирі. Через це, вже протягом декількох років, виникають конфліктні ситуації. Оскільки іншого житла у власності він не має, хоче використовувати своє право на володіння квартирою, тому, він вирішив звернутись до суду, щоб встановити порядок користування приміщеннями.

Позивач просив встановити порядок користування квартирою наступним чином: ОСОБА_2 - кімнату, площею 11,0 кв.м та балкон, площею 2,4 кв.м, а ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виділити кімнати, площами 15,9 кв.м, 9,7 кв.м, балкон, площею 1,0 кв.м та кладову, площею 1,0 кв.м, залишивши у спільному користуванні місця загального користування з відступом від ідеальних часток співвласників.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - задоволено.

Визначено порядок користування квартирою, що є спільною власністю за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту порядку користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який визначений висновком №1005 від 24.07.2017 року судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Виділено у користування позивачу ОСОБА_2 кімнату, площею 11,0 кв.м. та балкон площею 2,4 кв.м, відповідачам по справі - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 кімнати площами 15,9 кв.м, 9,7 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м та кладову площею 1,0 кв.м, залишено у спільному користуванні місця загального користування з відступом від ідеальних часток співвласників.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про можливість встановлення порядку користування співвласниками квартирою саме за запропонованим варіантом, оскільки виділення кожному власнику окремого ізольованого приміщення неможливо.

Скаржник вважає, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, спираючись на наявність заборгованості за комунальні послуги та необхідність укладення договорів на надання комунальних послуг із кожним співвласником окремо.

Також у скарзі зазначено, що доказів перешкод у користуванні власністю ОСОБА_2 не надано. Під час розгляду справи було встановлено, що він мешкає і користується квартирою один, інші співвласники тимчасово відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Омелай Н.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін.

У відзиві представник позивача зазначає, що підставою для звернення в суд з позовом стало недосягнення згоди між співвласниками квартири щодо порядку користування житлом, для чого також звернувся і до експертної установи для проведення будівельно-технічного дослідження. При цьому, неналежність висновку експерта як доказу у справі, відповідачами не доведена.

Вважає доводи апеляційної скарги про те, що шлюб між позивачем та скаржником не розірвано та зняття з реєстрації ОСОБА_8 не мають суттєвого значення для справи і не впливають на право позивача визначитися із порядком користування квартирою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і вбачається з матеріалів справи, що позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . 3/4 частин вказаної вище квартири, належать на праві власності ОСОБА_5 , його сину - ОСОБА_4 та колишній дружині - ОСОБА_1 , по 1/4 частини кожному відповідно. Згідно технічного паспорту від 13.07.2017 року, зазначена квартира складається з трьох кімнат і приміщень: коридор (1) площею 11,9 кв.м; кладова (2) площею 1,0 кв.м; кухня (3) площею 8,1 кв.м; кімната (4) площею 15,9 кв.м; кімната (5) площею 9,7 кв.м; ванна (6) площею 2,7 кв.м; вбиральня (7) площею 1,3 кв.м; кімната (8) площею 11,0 кв.м. Квартира обладнана балконом (з К=0,3) площею 2,4 кв.м («І»), балконом (з К=0,3) площею 1,0 кв.м («II»). Загальна площа квартири - 65,0 кв.м, житлова - 36,6 кв.м.

За останні роки співвласники квартири неналежно утримають своє майно, внаслідок чого утворилася заборгованість за комунальні послуги, що підтверджується листом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на звернення від 08 серпня 2017 року, ТОВ «Полтавагаззбут» на звернення від 18 липня 2017 року та це стало ще однією підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду.

Правильно місцевим судом встановлено, що мж позивачем та іншими членами сім`ї виникають часто конфліктні ситуації з приводу користування квартирою, що призвело до поселення позивача в одну з кімнат квартири, площею 11 кв.м та встановлення замку на дверях в цій кімнаті і звернення з цього приводу до правоохоронних органів (т.1 а.с. 70-73)

Крім того, судом встановлено та не спростовано відповідачами, що позивач проводить однособово оплату за надання комунальних послуг у спірній квартирі, та вважає, що його право в цій частині також порушене та виконання обов`язків по оплаті вказаних послуг ускладнюється наявністю лише одного особового рахунку. Позивач вважає, що при задоволенні даного позову будуть всі підстави для розділення особових рахунки по оплаті комунальних послуг відповідно до приміщень, які будуть визначені у користуванні нерухомим майном.

Добровільно дійти згоди щодо порядку користування квартирою, що знаходиться по АДРЕСА_3 , сторони не змогли, а тому позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №1005 від 24.07.2017 року, експертом запропоновано один варіант порядку користування приміщеннями квартири, який зазначений у додатку №2 до вказаного висновку.

Згідно цього варіанту (додаток №2), відповідно планувального рішення даної квартири, розмірів та кількості житлових приміщень, конструктивних елементів будинку, в складі якого вона знаходиться, кількості співвласників, пропонується порядок користування між співвласниками в квартирі, виділивши ОСОБА_2 кімнату площею 11,0 кв.м. та балкон площею 2,4 кв.м, а ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виділити кімнати площами 15,9 кв.м., 9,7 кв.м, балкон площею 1,0 кв.м та кладову площею 1,0 кв.м, залишивши у спільному користуванні місця загального користування з відступом від ідеальних часток співвласників.

Відповідно до вищевказаного варіанту порядку користування квартирою, частки співвласників становлять: ОСОБА_2 - 8/25 частин, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - 17/25 частин.

У суді першої інстанції встановлено, що співвласниця ОСОБА_10 проживає довгий час за іншою адресою, відповідач по справі ОСОБА_4 проживає за межами України, де навчається та має неприязні відносини із своїм батьком - позивачем по справі, ОСОБА_2 дійсно постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 у кімнаті площею 11,0 кв.м, останні декілька років, де перебувають його особисті речі, має неприязні відносини із дружиною - відповідачкою по справі ОСОБА_1 .

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи вищенаведене, а також неможливість сторін досягнути згоди у користуванні квартирою в добровільному порядку, взаємовідносин подружжя та інших співвласників квартири, відсутність сталої домовленості між сторонами щодо порядку оплати за утримання спільного майна, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки матеріалами справи, а також показами учасників процесу дійсно встановлено та доведено наявність неприязних стосунків і конфліктів між сторонами з приводу користування спільним майном та його утриманням, що свідчить про відсутність домовленості щодо порядку користування спірною квартирою та внесення оплати за комунальні послуги.

Оскільки позивач ОСОБА_2 довгий час користується та мешкає саме у кімнаті, площею 11 кв.м, що сторонами не заперечувалось, інший порядок користування ними не встановлювався, відповідачі не звертались до суду з вимогами встановити інший порядок користування квартирою та призначити з цього приводу відповідну експертизу, місцевий суд вірно виділив йому у користування саме цю кімнату, з урахуванням також висновку експертного будівельно-технічного дослідження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов