Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2019 Справа №607/2761/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 10 жовтня 2016 року померла її бабуся ОСОБА_6 04 січня 2002 року ОСОБА_7 оформила заповіт, згідно якого належну їй згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ТР №005104 земельну ділянку площею 1,81 га., розташовану на території Грабовецької сільської ради, заповіла ОСОБА_1 ОСОБА_8 заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі вона не зверталася, оскільки постійно перебувала закордоном і там у неї 02 серпня 2016 року народилася донька ОСОБА_9. 04 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та розяснено, що нею пропущено визначений ст.ст. 1268-1272 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, є підставою для визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_6.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання також не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заявлених позивачем позовних вимог не заперечують.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічним засобами.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази суд встановив

28 лютого 1960 року народилася ОСОБА_11 (Свідоцтво про народження серії І-УР №873097, видане 17.03.1960 р. Баворівською сільською радою Велико-Бірківського району Тернопільської області) і її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 присвоєно прізвище «Курило».

10 квітня 1985 року народилася ОСОБА_14 (Свідоцтво про народження серії ІІ-ИД №434234, видане Скоморохівською сільською радою Тернопільського райбюро ЗАГСу) і її батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

21 липня 1962 року народилася ОСОБА_17 (Свідоцтво про народження серії ІV-УР №2247392, видане Баворівською сільською радою Велико-Бірківського району Тернопільської області) і її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_6

25 лютого 1984 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_17 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД №383191, видане 25.02.1984 р. Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «Бобрівець».

У даному шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно Державного акта на право приватної вланості на землю серії ІІ-ТР №005104, виданого 06 липня 1999 р. ОСОБА_6, на підставі рішення Грабовецької сільської ради від 25 травня 1999 року №36, передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,81 га. на території Грабовецької сільської ради, цільове призначення якої для ведення сільського господарства.

04 січня 2002 року ОСОБА_6 оформила заповіт, посвідчений секретарем Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_18, згідно якого належне їй право на земельну ділянку в розмірі 1,81 га в землях, що перебувають на території Грабовецької сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ТР №005104, заповіла ОСОБА_14.

31 липня 2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_19 та ОСОБА_14 (Свідоцтво про шлюб серії І-ИД №117825, видане 31 липня 2015 року Відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище «Шморгай».

02 серпня 2016 року у м. Мачерата народилася ОСОБА_9 (Свідоцтво про народження , видане 03 серпня 2016 року Бюро обліку і реєстрації населення/Відділ актів громадянського стану, ОСОБА_20 Провінція Фермо, Італія, на підставі журналу реєстрації актів про народження за 2016 рік (акт №00049 ч.1 розд.А2016 том 01) і її батьками є ОСОБА_19 та ОСОБА_14.

10 жовтня 2016 року померла ОСОБА_6 (Свідоцтво про смерть І-ИД №213436, видане 10 жовтня 2016 р. Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її - ст.1268 ЦК України.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно Довідки №1041, виданої 20 грудня 2018 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_6, яка померла 10.10.2016 р., постійно перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті за адресою: с. Грабовець вул. Л.Українки, 17 Тернопільського району Тернопільської області. Разом з нею за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно інформації, викладеній у листі №6/01-16 від 04 січня 2019 року державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контора ОСОБА_8, ОСОБА_1 що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, є спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_6, померлої 10 жовтня 2016 року, не звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений ст.ст. 1268-1272 ЦК України строк для прийняття спадщини, в Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяви не подавала, і являється такою, що спадщини не прийняла.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 сплив 10 квітня 2017 року. На той час, спадкоємець за заповітом - ОСОБА_1 перебувала закордоном, в Республіці Італія, де у неї 02.08.2016 р. народилася донька ОСОБА_9.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує обставини даної справи, на які посилається позивач.

За вказаних обставин, враховуючи, що не визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушуватиме права позивача, позов слід задовольнити і визначити додатковий строк, достатній для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, тривалістю три місяці, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка померла 10 жовтня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_21