печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бусик О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (скарги) шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову (скарги), у якій вона просить вжити необхідних заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення (виконавче провадження № 57158063), що здійснюється на підставі виконавчого листа №2-2353/11, виданого Печерським районним судом м. Києва 15 листопада 2011 року а саме:

- заборонити приватному виконавцю Крайчинському С.С. здійснювати дії з передачі предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, на примусову реалізацію з публічних торгів;

- зупинити проведення аукціону з продажу квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2011 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 167 623 (сто шістдесят сім тисяч шістсот двадцять три) доларів США 14 центів, що станом на 16 серпня 2011 року, згідно офіційного курсу НБУ становить 1 336 124 (один мільйон триста тридцять шість тисяч сто двадцять дев'ять) грн. 04 коп. заборгованості за кредитним договором № 73-Ф/05 від 14 грудня 2005 року, а також 125 094,77 грн. пені, 73 543,92 грн. штрафу, 1 700 грн. судового збору, 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 630 грн. витрат на оголошення.

На виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2011 року, Печерським районним судом м. Києва 15 листопада 2011 року видано виконавчий лист № 2-2353/11.

03 лютого 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про прийняття виконавчого листа до примусового виконання.

08 лютого 2016 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа через непідвідомчість виконання рішення на підставі п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки загальна сума, яка підлягає стягненню становить 1 537 312 грн. 73 коп.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.03.2016 року у справі № 2-2353/11 скаргу стягувача - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про відмову у відкритті виконавчого провадження задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08.02.2016 року № 50056519, зобов'язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Романа Олександровича відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2353/11, виданим 15 листопада 2011 року Печерським районним судом міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09.02.2017 року у справі № 2-2353/11 (провадження № 22-ц/796/14568/2016) скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18.03.2016 року скасовано.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2017 року у справі № 2-5353/11, постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Р.О. про відкриття виконавчого провадження № 50056519 від

05.09.2016року визнано неправомірною та скасовано.

Згадані вище ухвала Апеляційного суду м. Києва від 09.02.2017 року та ухвала Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2017 року у справі № 2-2353/11 не оскаржувались, набрали законної сили.

22.04.2019 року засобами поштового зв'язку Заявником отримано просту поштову кореспонденцію (лист вих. № 3696/18-18-19 від 28.03.2019) від Державного підприємства «СЕТАМ», який згідно штемпелю на конверті був надісланий 17.04.2019 року, у відповідності до змісту якого вбачається, що 24.04.2019 року о 09:00 годині відбудуться електронні торги по реалізації предмета іпотеки (реєстраційний номер лоту 339187), а саме: трикімнатної квартири № 17 в будинку 1, загальною площею 114,7 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відтак, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмета позову, може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як визначив Пленум ВСУ в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені у п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п.4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, аналогічна норма містилася у п. 4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Так, п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при оскарженні виконавчого документа.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Враховуючи, що зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку безпосередньо може вплинути на майновий стан відповідача, необхідним у даному випадку є застосування зустрічного забезпечення.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Разом із тим, цих вимог заявником не було дотримано.

За таких обставин, суд вивчивши заяву про забезпечення позову, з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується дана заява, прийшов висновку про відмову в заяві про забезпечення позову.

Слід вказати, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про забезпечення позову одночасно з подачею до суду відповідною позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (скарги) шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.Л. Бусик