РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.04.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Потюк В.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,

третя особа: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради

про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою заяву мотивує тим, що 18.02.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25.01.2012 року. У шлюбі народилися діти: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, який є повнолітнім та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який є неповнолітнім. Відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться станом здоров'я дитини, матеріально не підтримує, аліменти не сплачує та взагалі не цікавиться її життям. Дитина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 не пам'ятає з боку батька батьківської уваги та турботи. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні до викладених у позові. Просить позов задоволити.

Відповідач судове засідання не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.223,280,281 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає жодної допомоги, не цікавиться здоров'ям дитини. Виходячи з інтересів дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, вважає за доцільним позбавити його батьківських прав. Просить позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 27.07.2002 року, яке видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції(а.с.4), батьками ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09.09.2010 року стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи 13.08.2010 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.01.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу піки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 02.07.2018 року №22 відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні доньки, не допомагає матеріально, не цікавиться ї життям та вихованням. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4, відносно дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із характеристики наданої середньою загальноосвітньою школою №1 м.Львів від 27.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у даній школі та його виховання здійснює тільки мама, а батько протягом восьми років не цікавиться дитиною, не відвідував батьківських зборів і виховних заходів, світ за участю дітей і батьків.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач свідомо самоусунулася від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано позивачем та представником позивача в судовому засіданні, що відповідач не займається вихованням і утриманням дитини.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст. 6 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поведінка відповідача засвідчує, що він не проявляє до сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні сина, матеріально не підтримує, аліменти не сплачує та не цікавляться станом його здоров'я, а тому суд вважає, що він повинен бути позбавлений батьківських прав, а тому слід позов задовольнити.

Окрім цього, суд вважає, що не підлягає застосування ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, оскільки рішенням Сихівського районного суду м.Львова від від 09.09.2010 року вже стягуються аліменти з відповідача нга утримання сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати в розмірі 704,80 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704,80 грн. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Дата складення повного судового рішення - 03.05.2019 року.

Суддя Мартинишин М.О.