ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/266/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304080000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 і його представника

ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційні скарги ОСОБА_1 і Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2018 року (ухвалене суддею Сливкою Л.М., повний текст якого складено 14 грудня 2018 року) у цивільній справі № 607/13308/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (далі ПАТ СК "Країна"), у якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 28770,84гривень, з яких: 9315гривень - сума страхового відшкодування; 7696,59 гривень інфляційні втрати; 813 гривень 3%річних; 10246,25 гривень неустойка (пеня); 700гривень витрати на проведення експертизи.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06 листопада 2014 року близько 16 годин 05хвилин у с. Смиківці, Тернопільського району Тернопільської області трапилась дорожньо-транспортна пригода в якій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом ЗІЛ-МММ3554М, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на належний йому автомобіль "Тойота Королла", реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок чого його автомобіль отримав значні пошкодження.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспротної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На звернення позивача ТОВ "Кристал Моторс" було проведено розрахунок вартості пошкоджень завданої автомобілю шкоди на суму 17648, 85 гривень та виконано ремонт і заміну капоту автомобіля на суму 9315 гривень.

Згідно договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності АС №74203333 від 15 листопада 2013 року укладеного між ПАТ СК "Країна" та відповідачем ОСОБА_3, ПАТ СК "Країна" було частково виконано зобов'язання відповідача щодо відшкодування завданих збитків та оплачено суму в частині 8333,85 гривень, однак, решта витрат які були понесені на відновлення транспортного засобу, а саме 9315 гривень не були погашеними відповідачем. З цих підстав, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдані ним збитки, які не відшкодовані страховою компанією з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , неустойку, а також сплатити 3% річних з простроченої суми.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та ПАТ СК "Країна" звернулись з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити посилаючись на незастосування судом статтей 1166, 1187, 536, 549, 625 ЦК України, які передбачають, що шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом. Апеляційний суд у рішенні в справі № 607/14918/15-ц за його позовом до ПАТ СК "Країна" про відшкодування решти матеріальних збитків також зазначив, що йому слід звертатись з позовом до винуватця ДТП, яким є відповідач у даній справі.

В апеляційній скарзі ПАТ СК "Країна" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки поясненням страхової компанії та не дослідив рішення апеляційного суду від 19.07.2016 року у справі №607/15918/15-ц яким відмовлено позивачу у стягненні сум за цією ДТП з їх страхової компанії.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказав, що суд першої інстанції дав вірну правову оцінку обставинам справи та обґрунтовано визнав, що уклавши договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах ліміту страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Вважає безпідставними вимоги про стягнення пені, оскільки позовні вимоги виникли з деліктних ( не договірних ) зобов'язань, які не передбачають такого виду відповідальності як неустойка по відношенню до відповідача. Крім того, нарахування пені, інфляційних та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України передбачено за порушення виконання зобов'язання. На його думку, саме страхова компанія не виконала взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідно допустила прострочення у виконанні зобов'язання перед позивачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що страхова компанія після огляду його транспортного засобу нарахувала страхову виплату яка не покривала половини вартості відновлювального ремонту, тому він звернувся до незалежного експерта який провів автотехнічне дослідження на предмет визначення матеріального збитку. Відновлювальний ремонт згідно акту огляду транспортного засобу страхової компанії та висновку експерта передбачав обов'язкову заміну капота. Страхова компанія відповідача проплатила СТО, на якій проводився ремонт його автомобіля вартість ремонтних робіт в сумі 8333,85гривень та відмовилась повертати різницю матеріального збитку - вартість придбаного ним капота. Вартість капота на час проведення ремонтних робіт на СТО становила більше 12000грн. і йому на станції порекомендували самому придбати його за значно меншу ціну, який він придбав за 9315 грн.. Він звертався з позовом до страхової компанії про відшкодування в повному обсязі матеріального збитку, однак в позові було відмовлено з тих підстав, що вимоги слід пред'являти до винної в ДТП особи.

Представник ОСОБА_3 апеляційної скарги не визнала, підтримала доводи зазначені у відзиві на апеляційну скаргу та додатково пояснила, що про існування спору щодо відшкодування решту суми заподіяного внаслідок ДТП збитку відповідач дізнався лише після отримання позовної заяви, оскільки не був залучений до участі в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ СК "Країна". На її думку суд вірно застосував норми матеріального права та правильно вирішив спір.

Представник ПАТ СК "Країна" у судове засідання не з'явився, попередньо направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ПАТ СК "Країна" до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 листопада 2014 року близько 16 години 05 хвилин в с. Смиківці Тернопільського району ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ЗІЛ-ММ3554М , реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та допустив наїзд на транспортний засіб, який знаходився припаркованим позаду нього, в результаті чого автомобіль марки "Тойота Королла" отримав механічні пошкодження.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно полісу АС/7420333 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник ФОП ОСОБА_3 застрахував цивільну відповідальність забезпечуваного транспортного засобу марки ЗІЛ-ММ3554М, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ПАТ "Страхова компанія "Країна". Відповідно до вказаного полісу розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров'ю 100000 гривень, розмір франшизи нуль гривень.

Згідно акта виконаних робіт КМ-К-В001222 від 29 травня 2015 року виданого ТОВ "Кристал Моторс", вартість проведених робіт та деталей і матеріалів, які були використані у процесі виконання робіт з ремонту автомобіля "Тойота Королла", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 8333,85 гривень. Вказану суму страхова компанія перерахувала ТОВ "Кристал Моторс".

Позивач стверджує, що крім вартості ремонтних робіт автомобіля "Тойота Королла" у сумі 8333,85 гривень, які були виплачені ПАТ "СК "Країна", для повного проведення відновлювальних робіт він змушений був купляти за свої кошти капот двигуна вартістю 9315 гривень, на підтвердження чого надав суду копію рахунку №ТР076519С виданого 22 квітня 2015 року ТОВ "Ексіт Автомотів", копію квитанції №0.0.377908323.1 виданої 23 квітня 2015 року Відділенням №16 Тернопільської філії ПАТ "ПриватБанк" про сплату ОСОБА_1 авансового платежу за автозапчастини у розмірі 9315 гривень, а також копію податкової накладної №ТРО049166S від 12 травня 2015 року.

Вказана сума грошових коштів не була виплачена ПАТ "СК "Країна", а тому позивач вважає, що цю суму грошових коштів повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_3, який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги щодо відшкодування матеріального збитку в повному обсязі повинні бути пред'явлені саме до страховика ПАТ "СК "Країна", оскільки розмір заявлених позивачем витрат з урахуванням уже виплаченої ПАТ "СК "Країна" суми 8333,85 гривень не перевищує ліміту страхового відшкодування передбаченого у полісі АС/7420333 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за яким відповідач ОСОБА_3 застрахував цивільну відповідальність забезпечуваного транспортного засобу марки ЗІЛ-ММ3554М, реєстраційний номер НОМЕР_1 у ПАТ "Страхова компанія "Країна".

Колегія частково погоджується з таким висновком суду.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача ТР чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ СК "Країна" після повідомлення ОСОБА_1 про ДТП 7 листопада 2014 року було складено акт огляду транспортного засобу, у якому зафіксовано пошкодження: капот двигуна деформований - підлягає заміні, бампер передній - потертості лакофарбового покриття, блок фара права - ремонт. На підставі вказаного акту та фотографій страхова компанія визначила матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу 8335.85 грн. і цю суму перерахувала на ТОВ "Кристал Моторс" на здійснення ремонтних робіт.

Не погоджуючись із визначеним розміром страхової виплати ОСОБА_1 замовив авто - товарознавче дослідження у судового експерта Мазура М.С., який склав висновок від 18 грудня 2014 року № 926/14 та визначив вартість матеріального збитку станом на момент ДТП у розмірі 14 965,92 грн. Висновок зроблено на підставі огляду транспортного засобу, у якому зазначено про необхідність заміни кришки капота, яка є деформована у вигляді об'ємного згину та плавно подібної рівнонаправленої деформації з порушенням геометричних параметрів.

Наведене свідчить про те, що капот підлягав обов'язковій заміні.

Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ОСОБА_1 станом на момент ДТП становить 14965 грн. 92 коп., який включає вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 1840,03грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - 3917,21 грн., вартість нових складових, що підлягають заміні, в тому числі і вартість капоту - 7795,01 грн. та втрату товарної вартості внаслідок пошкоджень яка характеризує фізичний знос - 1413,67 грн.

Факт придбання капота двигуна підтверджено рахунком від 22 квітня 2015 року № ТР076519С, квитанцією від 23 квітня 2015 року про перерахунок 9 315,00 грн, видатковою накладеною від 12 травня 2015 року № ТР049166S, а факт його встановлення підтверджується актом виконаних робіт, а саме переліком проведених робіт: зняття, фарбування та встановлення капота (а.с. 6).

За вказаних обставин правильним є висновок суду першої інстанції про те, що саме страхова компанія у межах ліміту відповідальності повинна відшкодувати вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно із пунктом 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

За змістом пункту 8.6.2. Методики величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується: у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки вимогою позивача є відшкодування матеріального збитку у повному обсязі то визначена експертом втрата товарного вигляду, яка характеризує фізичний знос заподіяний ОСОБА_1, внаслідок пошкодження його транспортного засобу, підлягає відшкодуванню за рахунок винної у ДТП особи - ОСОБА_3

Вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України не підлягають до задоволення, оскільки позовні вимоги виникли з деліктних (не договірних) зобов'язань, а не грошових зобов'язань за невиконання яких настає зазначена відповідальність.

За вказаних обставин рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 заподіяний ним внаслідок ДТП матеріальний збиток, який полягає у спричиненому фізичному зносі транспортного засобу.

Апеляційна скарга ПАТ СК "Країна" не підлягає до задоволення, оскільки її доводи стосуються того, що страхова компанія не повинна нести відповідальність за решту спричиненого в наслідок ДТП матеріального збитку.

Доводи апелянтів про те, що рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 19 липня 2016 року відмовлено у стягненні з ПАТ СК "Країна" невідшкодованого матеріального збитку та зазначено, що такі витрати підлягають відшкодуванню шляхом пред'явлення позову до винуватця ДТП не заслуговують уваги суду, оскільки змінилась судова практика з приводу відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже з відповідача слід стягнути пропорційно до вартості задоволених вимог частину вартості проведеного автотоварознавчого дослідження 700 грн. та сплаченого апелянтом розміру судового збору в сумі 1600 грн (960 грн. + 640 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2018 року скасувати нове яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, зареєстрована адреса місця проживання: с.Товстолуг, Тернопільського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, - 1686 грн, 288 грн. судового збору та 127 грн витрат за проведення експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає як ухвалена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 02 травня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.