Номер провадження: 22-ц/813/1390/19
Номер справи місцевого суду: 509/1509/17
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Батуріна С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

28 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю позивачки та спадкодавця ОСОБА_4 з 2009 р. по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати позивачку спадкоємицею 4-ої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно у виді: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м, житловою 61,6 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,1344 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач мотивувала свої вимоги письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю доказів спільного проживання зі спадкодавцем та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 2009 р. по день смерті ОСОБА_4 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем 4-ої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно у виді: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м, житловою 61,6 кв.м та земельної ділянки, площею 0,1344 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене судове рішення оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_1 , який не приймав участі у справі, однак вважає, що вказаним рішенням суду порушені його права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2017 року, та постановлення нового - про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, будучи належним чином і завчасно повідомленими про час і місце судового засідання, як то передбачено ч.ч.2,4,5 ст.128 ЦПК України. Так, відповідач ОСОБА_3 отримала поштову кореспонденцію від суду апеляційної інстанції завчасно, а саме 22.04.2019 року, однак до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила (а.с.228-229).

Крім того, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Каранфілова В.В. про відкладення розгляду справи, враховуючи, що поважних причин неявки в судове засідання позивача, заявник клопотання не надав (а.с.226-227). Про причини своєї неявки до судового засідання суду апеляційної інстанції адвокат Каранфілов В.В. суду також не надав.

При цьому колегією суддів враховано, що справа перебуває в провадженні апеляційного суду більше року.

У зв`язку з цим, розгляд справи в суді апеляційної інстанції відбувався лише за участю представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Батуріна С.Є.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується юридичний факт спільного проживання однією сім`єю позивачки ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_4 з 2009 р. по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вона є спадкоємцем четвертої черги і має право на спадкування всього майна, яке належало спадкодавцю за життя.

При цьому суд вказав, що відповідачка ОСОБА_3 надала суду письмову заяву, в якій позов визнала повністю та просила суд слухати справу за її відсутності (а.с. 43).

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Однак, судом не було враховано, що у відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Враховуючи, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 є рідним братом спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то він є спадкоємцем другої черги.

Зазначені обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_1 мав бути відповідачем у справі, оскільки він є спадкоємцем більш ранньої черги, ніж позивач ОСОБА_2 і що лише через неприйняття ним спадщини, вона мала право претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець четвертої черги.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому слід зазначити, що статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

При вирішенні спору, судом першої інстанції не було взято до уваги, що спадкодавцю ОСОБА_4 за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,134 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27.02.2006 р. - площею 0,134 га. При цьому вказаний державний акт зареєстрований в Овідіопольському районному відділі земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів Державного Комітету України по земельним ресурсам (а.с.15).

При таких обставинах суд не мав права визнавати за спадкодавцем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки це входить в компетенцію нотаріуса.

Тобто, для видачі свідоцтва на вказану земельну ділянку будо достатньо встановити лише факт сумісного проживання ОСОБА_6 зі спадкодавцем ОСОБА_4 протягом п`яти років до дня його смерті.

При цьому судом не було взято до уваги, що позивач просив визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку площею 0,134 га, тобто в розмірі, в якому вона належала на праві власності спадкодавцю, а не в розмірі 0,1344 га, як вказано в оскаржуваному судовому рішенні.

Що ж стосується житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м, житловою 61,6 кв.м, розташованого за тією ж адресою, то судом не було враховано, що у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на вищевказані об`єкти нерухомості

Більше того, судом першої інстанції не було враховано, що відповідач ОСОБА_3 є рідною мамою позивача ОСОБА_2 і не має жодного відношення до спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 У зв`язку з цим вона є неналежним відповідачем у справі, а тому визнання нею позову додатково свідчить про відсутність будь-якого спору між донькою і мамою, а також про штучне створення судового спору.

Крім того, судом не було враховано, що у відповідності до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що у суду не було правових підстав задовольняти позов, оскільки жодних із вищевказаних підстав для судового захисту прав ОСОБА_6 , які жодним чином не були порушені відповідачем ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

Що стосується доводів представника апелянта про те, що суд не мав права визнавати факт сумісного проживання ОСОБА_2 і спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки останній був у шлюбі з ОСОБА_7 до дня її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , то вони є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Так, дійсно до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі. Однак зазначене не поширюється на інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Саме вказаними обставинами позивач ОСОБА_2 обгрунтовувала свої позовні вимоги, тобто фактом сумісного проживання зі спадкодавцем протягом п`яти років до моменту його смерті, а не фактом перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах.

Однак, матеріали справи не мають належних і допустимих доказів проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , починаючи з 2009 року по 13.10.2016 року.

Так, суд першої інстанції виходив із того, що починаючи з 2009 р. і до смерті спадкодавця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній проживав разом однією сім`єю з позивачкою, яка поховала ОСОБА_4 за свої кошти, враховуючи, що жодних родичів у спадкодавця не було, що зокрема, підтверджується довідкою нотаріуса про те, що спадкова справа відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 нотаріальною конторою не заводилась, і відповідно до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, окрім позивачки, якій було відмовлено у заведенні спадкової справи з підстав не підтвердження відносин зі спадкодавцем, ніхто не звертався (а.с. 8,41).

Однак, зазначені обставини не відповідають дійсності.

Так, як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідним старшим братом апелянта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і вони обидва були зареєстровані в АДРЕСА_2 .

З 1985 року ОСОБА_4 перебував у шлюбі та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.113).

Оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших спадкоємців крім рідного брата ОСОБА_1 не було, то апелянт звернувся до Березівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак перевіривши родинні відносини між померлим та заявником, державний нотаріус Березівської державної нотаріальної контори визнала, що апелянт ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги, а тому 31.10.2017р. завела спадкову справу №278/2017р., що підтверджується Довідкою щодо надання відомостей стосовно спадкоємців по спадковій справі №2200/02-14 від 31.10.2017р. та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49666771 від 31.10.2017р. (а.с.115, 116).

Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно апелянту було відмовлено через відсутність у спадкоємця належним чином оформлених правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на вищевказане майно, у зв`язку з чим державним нотаріусом було винесено відповідну постанову від 13.03.2018 року та ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду (а.с.117).

Тобто, висновок суду про те, що спадкова справа за заявою інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не заводилась, є необгрунтованим, оскільки суд мав витребувати відомості щодо наявності/відсутності спадкових справ у Спадковому реєстрі, а не лише ухвалювати рішення на підставі відповіді приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. від 04.06.2017 року (а.с.8).

В подальшому, в процесі підготовки позовної заяви до суду, представнику спадкоємця ОСОБА_1 випадково стало відомо, що у квітні 2017 року громадянка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до громадянки ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно в порядку спадкування.

Таким чином, вказані обставини підтверджують не лише факт того, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, оскільки є інший спадкоємець - апелянт ОСОБА_1 , який прийняв спадщину і є спадкоємцем другої черги за законом, а і факт проживання позивача ОСОБА_2 зі спадкодавцем до смерті його дружини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім того, судом не було враховано, що, починаючи з жовтня 2014 року, у спірному житловому будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_9 , що підтверджується довідками голови Новодолинської сільської ради від 21.12.2017 року, 05.02.2018 року та довідкою № від 05.12.2014р. управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (а.с.83-85).

Так, ОСОБА_9 стала мешкати у цьому будинку з дозволу ОСОБА_4 у зв`язку з переїздом з м.Харцизськ Донецької області, через бойові дії і була взята на облік по АДРЕСА_1 , в якості внутрішньо переміщеної особи.

Тобто, вказані обставини спростовують твердження позивачки про її спільне проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , як у спірному житловому будинку, так і у її будинку. Більше того, у матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження того, що у неї в с. Нова Долина є житловий будинок, або квартира, в якій би вона проживала зі спадкодавцем, враховуючи також те, що з січня 2015 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_10 , 1989 р.н. (а.с.121-звор.).

Також судом не було враховано, що матеріали справи не мають доказів того, що похованням спадкодавця ОСОБА_4 займалась сама позивач ОСОБА_2

Разом із тим, згідно Рахунку-фактури б/н від 16.10.2016р. організацією поховань ОСОБА_4 займалася вищевказана переселена особа ОСОБА_9 , за що нею було сплачено ФОП ОСОБА_11 4920,00 грн. (а.с.124).

Що стосується вимог представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Батуріна С.Е. про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 124,4 кв.м, житловою 61,6 кв.м та земельну ділянку, площею 0,1344 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий НОМЕР_1 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.210-211), то колегія суддів зазначає, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2018 року аналогічне попереднє клопотання ОСОБА_12 було задоволено (а.с.167-168, 201-203).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У відповідності до п.3 ст. 18 та п.1 ст. 352 ЦПК право на апеляційне оскарження мають не тільки учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси і обов`язки.

Оскільки спадкоємець другої черги за законом ОСОБА_1 не був залучений до участі у розгляді справи, то він був штучно позбавлений можливості отримати спадкове майно у власність, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що то оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо було вирішено питання про права, свободи, інтереси і обов`язки ОСОБА_1

У зв`язку з викладеними обставинами, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 960 грн., як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Крім того, у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді на лікарняному, в період з 06 по 10 травня 2019 року включно, повне судове рішення складено 11.05.2019 року.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 липня 2017 рокускасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 960 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.05.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра