Справа № 404/7491/17
Номер провадження 2/404/1131/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 32 830 грн. 14 коп. та понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 березня 2016 року о 16 годині 30 хвилин на перехресті вулиці Героїв України в місті Кропивницькому та вулиці Будівельна с. Соколівське Кіровоградського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням брата позивача ОСОБА_3 та автомобіля Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок даної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Спочатку, 27 березня 2016 року відносно брата позивача ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17 червня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та на даний час набрала законної сили.

В липні 2016 року ОСОБА_3 подав заяву до Управління патрульної поліції міста Кропивницького про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника події ОСОБА_2, який допустив порушення ПДР та спричинив ДТП.

За наслідками розгляду складеного протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, 23 травня 2017 року постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова була залишена без змін постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 червня 2017 року. Вказано, що таким чином, в судовому порядку було встановлено винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаної ДТП.

Автомобіль Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761 на момент ДТП був знятий з обліку, а відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №752345, яке на момент ДТП предявив працівникам поліції ОСОБА_2, належав ОСОБА_4. Отже, ОСОБА_2 керував вказаним автомобілем на відповідній правовій підставі, маючи всі необхідні документи для подальшої реєстрації автомобіля.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, серії САЕ 394454, на момент ДТП належав та належить на даний час позивачу ОСОБА_1, який він надав в користування своєму братові ОСОБА_3

Вказано, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було серйозно пошкоджено. Так, згідно висновку №267 про оцінку транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, виконаного 14 січня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 27 березня 2016 року з урахуванням фізичного зносу, становить 31 330 грн. 14 коп., витрати повязані з визначенням розміру збитку згідно розрахункової квитанції складають 1500 грн., а загальна сума шкоди, яка була йому заподіяна внаслідок ДТП, становить 32 830 грн. 14 коп.

На момент вчинення ДТП транспортний засіб автомобіль Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761, відповідно до договору страхування №АЕ-6743670 від 22 січня 2016 року попереднім власником ОСОБА_4 було застраховано в ТДВ СК «Київ-Ре», однак під час перевірки чинності вказаного полісу за центральною базою даних Моторно транспортного страхового бюро України було виявлено, що вказаний поліс був укладений, але станом на 27 березня 2016 року не діяв.

Зважаючи на те, що встановлення винної особи в даній пригоді та розгляд відповідної справи тривали більше року, строк звернення за страховим відшкодуванням до Моторно- транспортного страхового бюро України вже закінчився.

ОСОБА_2, як винна особа у заподіянні шкоди, до теперішнього часу нічого позивачу не відшкодував та не намагався цього зробити, тому він вимушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду.

Вказано, що відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761, власником якого є інша особа, на підставі посвідчення водія. Враховуючи те, що вказаний транспортний засіб на момент вчинення ДТП перебував у нього на відповідній правовій підставі, саме він має відповідати за заподіяну шкоду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання /а.с.39/.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 лютого 2018 року визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання /а.с.51-52/.

12 лютого 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що він вважає даний позов необґрунтованим та незаконним, тому просив у задоволенні даного позову відмовити у повному обсязі. Вказано, що на момент ДТП автомобіль Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761. яким керував він, мав діючий страховий поліс АЕ №6743670, виданий ТДВ СК «Київ РЕ» про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач не надав доказів, що він звертався до даної страхової компанії і йому біло відмовлено у виплаті страхової суми.

Таким чином, страхова компанія ТДВ СК «Київ Ре» підлягає залученню до участі в справі в якості співвідповідача та відповідає за матеріальну шкоду в межах страхового ліміту. Вказаний поліс передбачає ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну 100000 грн. та 200000 грн. за шкоду завдану життю і здоровю при 500 грн. франшизі. Тобто з страхової компанії підлягає стягненню сума заявленої позивачем матеріальної шкоди. Вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з даним позовом про стягнення майнової шкоди /а.с.45-46/.

01 березня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що доводи наведені відповідачем не відповідають дійсності та не можуть бути взяті до уваги. Посилаючись на норми статей 1166, 1187 ЦК України вказував, що з вини відповідача завдано шкоду його майну, а тому він і звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди саме до відповідача. Доводи про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодовувати завдану шкоду є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Крім того, під час перевірки чинності вказаного полісу за центральною базою Моторно-транспортного страхового бюро України було виявлено, що вказаний поліс був укладений, але станом на 27 березня 2016 року не діяв. В разі якщо відповідач дійсно застрахував свою відповідальність у вказаного ним страховика, він зможе відшкодовувати понесені ним витрати, звернувшись із відповідними вимогами до страховика в регресному порядку /а.с.59-60/.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 березня 2016 року на перехресті вул. Г. України та вул. Будівельній в місті Кропивницькому сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761 під керуванням відповідача та транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням брата позивача ОСОБА_3

Відповідно до постанови судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 17 червня 2016 року на ОСОБА_3 був складений протокол від 27 березня 2016 року серії АП 2 № 268969, однак провадження по справі закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАп про адміністративне правопорушення.

Управлінням патрульної поліції м. Кропивницькому Департаменту патрульної поліції 04 січня 2017 року стосовно ОСОБА_2 складено протокол серії БР №220581 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У вищевказаній постанові вказано, що 27 березня 2016 року ОСОБА_2 на перехресті вул. Г. України та вул. Будівельній в місті Кропивницькому керуючи транспортним засобом Lexus RX 350, реєстраційний номер 11НХ4761, виконав обгін транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, не ввімкнувши завчасно покажчик лівого повороту. Внаслідок цього, допустив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Aveo.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 червня 2017 року постанову Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23 травня 2017 року залишено без змін. Постанова вступила в законную силу.

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

На час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN 2Т2НК31U67С046833 був застрахований у ТДВ СК «Київ-Ре».

Відповідно до п. 3 поліса № АЕ 6743670 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 січня 2016 року строк дії з 00:00 год. 23 січня 2016 року до 22 січня 2017 року включно.

Відповідно п. 4 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: 100000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 50000 грн. - за шкоду заподіяну майну.

Згідно листа Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області МВС України № 31/11-1166 від 21.03.2019 року реєстраційний номер транспортного засобу Lexus RX 350, VIN 2Т2НК31U67С046833, 25.03.2016 року перереєстровано з АА0110ТА на 11НХ4761.

Відповідно до звіту № 267 про оцінку автотранспортного засобу марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 27 березня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 27 березня 2016 року в результаті ДТП з метою відшкодування з урахуванням фізичного зносу становить 31 330 грн. 14 коп.

Учасниками судового процесу не надано доказів щодо виплати або відмови у виплаті ОСОБА_1 суми страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає що, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладено у постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Отже, суд відхиляє аргументи позивача про те, що право на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована. Відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування безпосередньо з винної особи, яка уклала відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позиція відповідача стосовно неможливості стягнення матеріальної шкоди безпосередньо з завдавача шкоди за наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідає чинному законодавству та практиці Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи позивача про те, що поліс № АЕ 6743670 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент дорожньо-транспортної пригоди не діяв не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вказане спростовується повідомленням ТДВ «СК «Київ Ре», відповідно якого поліс станом на 27.03.2016 року був діючим /а.с.81/.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору, сплачений ним при подачі позову, однак в зв'язку з відмовою в задоволенні вимог, сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_3).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН- не встановлено).

Повний текст судового рішення складено 06.05.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда