ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 715/316/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І.,Одинака О.О.

секретаря Герман Я.І.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чагорська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області, приватний нотаріус Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року, головуючий у 1-й інстанції Цуренко В.А.,

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 з учатюстю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, приватного нотаріусу Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Справа №715/316/18-ц Головуючий у 1 інстанції Цуренко В.А. Провадження №22-ц/822/484/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Зазначала, що внаслідок смерті батька ОСОБА_5 відкрилась

спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у січні

2018 року.

Вказувала, що ОСОБА_5 вчинено заповіт на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Загарюк І.Д. 25 січня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 04.

Посилалася на те, що оспорюваний заповіт суперечить вимогам закону, не відповідає внутрішній волі ОСОБА_5, ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту страждав на старечий склероз, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підпис від імені ОСОБА_5 вчинений іншою особою.

Просила визнати заповіт, вчинений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Загарюк І.Д. 25 січня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 04 недійсним.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року скасувати.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, захворювання ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту на старечий склероз, встановлення довідкою Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 18 травня 2018 року діагнозу ОСОБА_5 легке мнестичне (пам»яті) зниження інтелекту легкого ступеню, дисцмкуляторна енцефалопатія з агресією, гіпертонічна хвороба 11 ступеню, вчинення підпису від імені ОСОБА_5 іншою особою.

Вказує на порушення норм процесуального права не вирішення заяви про допит свідка ОСОБА_7, не виконання ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв»язку із непогодженням дослідження спеціаліста, розгляд справи 13 березня 2019 року за відсутності ОСОБА_1, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Вважає, що довідка Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 16 березня 2018 року №415 спростовується реєстрацією місця проживання ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 пдлягах залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.203, ч.2 ст.207, ч.1-3 ст.1247, ч.1 ст.1235, ч.1 ст.1251 ЦК України, та дійшов висновку про недоведеність того, що ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підпис від імені ОСОБА_5 вчинений іншою особою.

Водночас суд першої інстанції вважав встановленим вчинення заповіту з дотриманням вимог ч.2 ст.207, ч.1-3 ст.1247, ч.1 ст.1235, ч.1 ст.1251 ЦК України.

Обгрунтовано висновки суду першої інстанції висновком посмертної судово-психіатричної експертизи Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 12 вересня 2018 року №338.

Встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_5 вчинено заповіт на користь ОСОБА_3, посвідчений секретарем виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Загарюк І.Д. 25 січня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за номером 04.

За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

На підставі ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З огляду на наведене ОСОБА_1 є заінтересованою особою у оспоренні підстав закликання до спадкування за заповітом, яка може отримати право на спадщину за законом у разі встановлення недійсності заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Загарюк І.Д. 25 січня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 04.

Відповідно до с.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України у абз.2 п.18 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі щостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, положеннями частини другої та третьої статті 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини та оспорювані.

На підставі абз.2 п.5 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справі про визнання

правочинів недійсними» від 1 листопада 2009 року №9 вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За змістом абз.2 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України у абз.2 п.18 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені

заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо

його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257

ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання

такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

На підставі частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно із вимогами частини другої статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

За змістом ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтересі порушені.

За змістом частини третьої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №7 «Про судову практику розгляду цивільних справах про визнання правочинів недійсними» правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не можна керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст.145 ЦПК зобов»язаний призначити судову-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК.

За змістом висновку посмертної судово-психіатричної експертизи Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 12 вересня 2018 року №338 дати категоричну відповідь на питання чи страждав ОСОБА_5 на час укладання заповіту 25 січня 2016 року на психіатричний розлад та чи усвідомлював значення своїх дій та чи міг керувати ними, не представляється можливим.

Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, виходячи з вимог норми ч.1 ст.225 ЦК України, висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на наведене суд першої інстенції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність того, що ОСОБА_5 на момент вчинення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1, на які є посилання в апеляційній скарзі про ненадання оцінки свідченням ОСОБА_7, довідці Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 18 травня 2018 року щодо діагнозу ОСОБА_5 легке мнестичне (пам»яті) зниження інтелекту легкого ступеню, дисцмкуляторна енцефалопатія з агресією, гіпертонічна хвороба 11 ступеню

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12).

Водночас за змістом висновку посмертної судово-психіатричної експертизи Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 12 вересня 2018 року №338 предметом дослідження була довідка Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 18 травня 2018 року.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на невиконання ухвали Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв»язку із непогодженням дослідження спеціаліста, розгляд справи 13 березня 2019 року.

Водночас ОСОБА_1 не порушується питання перед апеляційним судом про призначення експертизи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (стаття 105 ЦПК України).

За відсутності у матеріалах справи доказів вчинення підпису від імені ОСОБА_5 іншою особою суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов»язковою підставі для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов»язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на розгляд справи 13 березня 2019 року за її відсутності, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції здійснено направлення ОСОБА_1 повідомлення про дату, час і місце засідання 18 лютого 2019 року за номером 1422/07.4 та направлення представнику ОСОБА_2 повідомлення про дату, час і місце засідання 18 лютого 2019 року за номером 1421/07.4.

Правила надання послуг поштового зв'язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.

У пункті 99 Правил зазначено, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, … які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресатові, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Згідно пункту 106 Правил бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «судова повістка» повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

З наведених норм можна дійти висновку, що загальний порядок фіксації та оформлення вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає встановлення особи одержувача та зазначення на бланку повідомлення про вручення його прізвища. Цей запис вносить працівник поштового зв'язку.

З матеріалів справи вбачається повернення поштового відправлення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2019 року 720 у зв»язку із відмовою адресата ОСОБА_1 від одержання (а.с.190).

Отже, рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 5 травня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: