Справа 487/9515/14-ц
Провадження 22-ц/812/629/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2019 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Скотникова О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 року, ухваленого під головуванням судді Бобрової І.В. в приміщенні того ж суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (надалі ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначав, що 14 вересня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір «Автопакет» № 08/09/2007/840 К 2031 за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 19 794 06,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу строком до 12 вересня 2014 року зі сплатою 14,40% річних. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобов`язався в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків щомісячно сплачувати черговий мінімальний платіж в розмірі 870,25 доларів США до 18 числа кожного поточного місяця.
З метою забезпечення повернення кредиту ОСОБА_3 виступила поручителем за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань станом на 24 вересня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 39 463,66 доларів США, що еквівалентно 315 433,03 грн., яка складається із : заборгованості по кредиту - 18 691,81 доларів США, заборгованості по відсотках 14 969,61 доларів США, 3 822,83 доларів США пені, 1079, 41 доларів США штрафу.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку вказану суму заборгованості.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кредитну заборгованість у розмірі 39 463,66 доларів США, що еквівалентно 315 433,03 грн. Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалою того ж суду від 09 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 заочне рішення скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку.
В подальшому ПАТ КБ «Надра» уточнила позовні вимоги та просило стягнути з відповідачів заборгованість станом на 07 листопада 2014 року у розмірі 44 935,75 доларів США, що еквівалентно 650 249,90 грн. з яких: 18 691,81 доларів США - основного боргу, 18 027,60 доларів США - відсотки, 6 236,93 доларів США - пені, 1979,41 доларів США штрафу.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 0808/09/2007/840 К 2031 від 14 вересня 2007 року станом на 07 листопада 2014 року в загальному розмірі 30 426,19 доларів США, що еквівалентно 440 287,05 грн., з яких: тілу кредиту - 13302,13 доларів США, що еквівалентно 192 490,60 грн.; відсотки - 10 887,13 доларів США, що еквівалентно - 157 543,96 грн.; пеня - 6236,93 доларів США, що еквівалентно 90252,49 грн. В задоволенні стягнення штрафу відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Рішення суду мотивовано неналежним виконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань, а тому наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості в межах строку позовної давності.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги те, що за його згодою для реалізації було передано предмет застави, перебування його в зоні АТО у період з 04 квітня 2014 року по 19 березня 2015 року, а крім того, позивачем пропущено строк для звернення до суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 14 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір «Автопакет» №08/09/2007/840 К 2031 за яким останній отримав кредит у сумі 19 794,06 доларів США на придбання автотранспортного засобу автомобіль, марки SAMAND, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на строк до 12 вересня 2014 року зі сплатою 14,40 % на місяць, яка нараховуватиметься за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.
Відповідно до п.2.2.1, 2.2.3 договору «Автопакет» ОСОБА_2 , зобов`язався повертати кредит та сплачувати передбачені відсотки безготівковими перерахуваннями або внесенням готівкових коштів до 18 числа поточного місяця шляхом оплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі 870,25 доларів США.
Крім того, пунктом 2.2.3 договору, сторони обумовили, що у випадку несплати мінімально необхідного платежу в строк до 20 числа поточного місяця, банк, починаючи з 20 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції.
В забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань, ОСОБА_3 виступила поручителем за своєчасне повернення ОСОБА_2 кредитних коштів.
Згідно п. 3.2.2. договору, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 07 листопада 2014 року, за розрахунками позивача, утворилася заборгованість у розмірі 44935,75 доларів США, що еквівалентно 650 249,90 грн., яка складається з заборгованості: по кредиту - 18691,81 доларів США, що еквівалентно 270 482,83 грн.; відсоткам - 18027,60 доларів США, що еквівалентно 260871,27 грн.; пені - 6 236,93 доларів США, що еквівалентно 90252,49 грн.; штрафу - 1979,41 доларів США нарахованого у відповідності до п.5.3 кредитного договору.
З тексту кредитного договору п. 2.2.1, п. 2.2.3 вбачається, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 870,25 доларів США та вноситься щомісячно позичальником до 10 числа поточного місяця.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.4 ст.267 цього Кодексу сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом початок перебігу строку позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Відповідно до ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнуті несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатися в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

З урахуванням вказаних вище норм та правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс13, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитну заборгованість у межах строку позовної давності з 12 листопада 2010 року до 12 листопада 2013 року.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості судом не враховано наступне.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 25 лютого 2019 року за № 168, ОСОБА_2 з 04 квітня 2014 року по 19 березня 2015 року проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року (а.с. 97).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Отже, наведене свідчить про те, що проценти за користування кредитом та пеня за невиконання зобов`язань підлягає нарахуванню лише з 12 листопада 2010 року до 04 квітня 2014 року.

Таким чином, відповідно до наданого розрахунку ПАТ КБ «Надра» за період з 12 листопада по 03 квітня 2014 року підлягають стягненню відсотки у розмірі 9 203,86 доларів США та пеня з 01 листопада по 03 квітня 2014 року у розмірі 1 663, 80 доларів США.

Правильним є висновок суду про відмову у задоволені вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 1979,41 доларів США, оскільки належних доказів на підтвердження порушення позивальником умов договору п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, 4 за якими передбачено сплата штрафу у розмірі 10% від суми кредиту матеріали справи не містять.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача кредитної заборгованості станом на 07 листопада 2014 року у розмірі 24 169,79 доларів США, що еквівалентно 649 055,55 грн. з яких: тіло кредиту - 13 302,13 доларів США, що еквівалентно 357 215, 40 грн., відсотки - 9 203,86 доларів США, що еквівалентно 247 160,46 грн., 1 663,80 доларів США, що еквівалентно 44 679,69 грн. - пеня.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір кредитної заборгованості повинен бути зменшено оскільки судом не враховано тієї обставини, що у 2008 році було передано предмет застави для реалізації, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи належний ОСОБА_2 автомобіль на час ухвалення рішення не було реалізовано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строк позовної давності для звернення до суду пропущено, є безпідставні з огляду на висновки суду відповідно до правової позиції Верховного Суду України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для стягнення кредитної заборгованості, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволені позову в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням пропорційно задоволених вимог (54 %) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1858, 14 грн. по 928, 07 грн. з кожного, а за апеляційну скаргу (46%) з ПАТ КБ «Надра» на користь держави 2 374, 29 грн.
Відповідач - ОСОБА_2 відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору у зв`язку з чим з відповідача - ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 928, 07 грн., інша частина судового збору у розмірі 928,07 грн. підлягає компенсації за рахунок держави Державною судовою Адміністрацію України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, слід відновити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 року дія якого була зупинена на підстави ухвали Миколаївського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 13 лютого 1998 року, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 21 серпня 2001 року, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», , місце знаходження: 04053 м. Київ, вул. Артема, будинок, 15 заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року №08/09/2007/840 К 2031 станом на 07 листопада 2014 року у розмірі 24 169,79 доларів США, що еквівалентно 649 055,55 грн. з яких: тіло кредиту - 13 302,13 доларів США, що еквівалентно 357 215, 40 грн., відсотки - 9 203,86 доларів США, що еквівалентно 247 160,46 грн., пеня - 1 663,80 доларів США, що еквівалентно 44 679,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 928,07 грн.
Компенсувати Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Надра» понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 928,07 грн. за рахунок держави Державною судовою адміністрацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 374, 29 грн. на користь держави.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Відновити дію рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 року

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.