Справа №464/832/19
пр.№ 4-с/464/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання Комарницька Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_3 у виконавчих провадженніях №55147349 та №55147527 по стягненню на його користь з ТОВ «Автомобілі України» заборгованості по невиплаченій заробітній платі, компенсації витрат частини заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку по поверненню виконавчих листів №464/5910/16-ц та №464/3438/17 стягувачу неправомірними; визнати бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві, ОСОБА_3В; зобовязати державного виконавця відділу примусовового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_3В повторно прийняти до виконання виконавчі листи №464/5910/16-ц та №464/3438/17; зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_3 провести виконання судових рішень через арешт корпоративних прав боржника та реалізацію частки його майна в корпоративних правах. В обґрунтування скарги покликається на те, що рішеннями Сихівського районного суду м. Львова по справах №464/5910/16-ц від 19.09.2016 р. та №464/3438/17 від 28.07.2017 р. задоволено його позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» заборгованості по невиплаченій заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку.14.11.2017 року Сихівським ВДВС м. Львів ГУ ТУЮ у Львівській області винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 55147349 та № 55147527. У цей же день Сихівський відділ ДВС прийняв постанови про передачу виконавчого провадження в Соломянський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Через повну бездіяльність Соломянського РВДВС м. Києва на підставі постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 матеріали виконавчого провадження №55147349 та № 55147527, 16.04.2018р. передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Києві для організації подальшого виконання. 23.04.2018р. виконавчі провадження по ТОВ «Сіті ОСОБА_4» прийняв до виконання державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 У звязку із зміною назви підприємства-боржника 01.09.2017р. з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» на ТОВ «Автомобілі України» виконавцем ОСОБА_3 10.05.2018р. прийнято постанову про зміну назви боржника з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» на ТОВ «Автомобілі України». 07.12.2018р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 по ВП № 55147349 та ВП № 55147527 про стягнення на його користь коштів з ТОВ «Автомобілі України» - прийнято постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, з підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вказану постанову та виконавчі листи отримані ним 04.02.2019р. на Укрпошті, відтак просить поновити строк на оскарження дій державного виконавця.

Скаржник в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить таку задоволити.

Представник боржника та державний виконавець в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, однак, відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2016 року та 28 серпня 2017 року Сихівським районним судом м. Львова було видано виконавчі листи №464/5910/16-ц та 464/3438/17 у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» заборгованості по невиплаченій заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку.

На підставі виданих виконавчих документів було відкрито виконавчі провадження №55147349 та № 55147527.

Вказані виконавчі провадження перебували на виконанні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_3

У звязку із зміною назви підприємства-боржника 01.09.2017р. з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» на ТОВ «Автомобілі України» згідно внесених змін до Єдиного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань було прийнято постанову про зміну назви боржника з ТОВ «Сіті ОСОБА_4» на ТОВ «Автомобілі України.»

07.12.2018р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 по ВП №55147349 та № 55147527 про стягнення на користь стягувача коштів з ТОВ «Автомобілі України» винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.

Із вказаних постанов вбачається, що підставою їх прийняття стали ті обставини, шо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а також при здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюється іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч.1 ст.11 цього Закону згідно якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, державним виконавцем повинні бути проводені дії для виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначено вичерпний перелік для повернення виконавчого документа стягувачу, у тому числі, і якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», регламентується, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається у першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт; на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу без виконання, не зазначив про вжиті ним заходи щодо встановлення майна боржника та активів підприємства. При цьому, також і не з»явився в судове засідання та не надав пояснень з даного приводу, як не надав до суду матеріалів виконавчого провадження, для їх огляду у судовому засіданні. Відтак, прийняте рішення про повернення виконавчого документу у зв»язку із відсутністю майна є необгрунтованим, прийняте за відсутності даних про вжиття усіх необхідних заходів спрямовиних на розшук коштів чи майна боржника.

Крім цього, дії державного виконавця у даному випадку повинні були відповідати вимогам , що регламентовані розділом 6 ЦПК України.

За таких обставин, слід визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 щодо прийняття оскаржуваних постанов, визнати допущення бездіяльності у вказаному виконавчому провадженні, а оскаржувані постанови від 07.12.2018 року, що прийняті у виконавчому провадженні №55147349 та № 55147527 про повернення виконавчих листів №464/5910/16-ц та №464/3438/17 незаконними.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Враховуючи те, що відновлення виконавчого провадження у випадках визнання незаконною чи скасування постанови про повернення виконавчого листа здійснюється, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», самим державним виконавцем, суд вважає, що з огляду на визнання оскаржуваних постанов незаконними, підстави для зобов»язання державного виконавця повторно прийняти такі до виконання відсутні.

Щодо вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_3 провести виконання судових рішень через арешт корпоративних прав боржника та реалізацію частки його майна в корпоративних правах, то така є передчасною, з огляду на відсутність даних про неможливість виконання рішенння іншим способом.

Враховуючи наведені обставини у цій частині вимог скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 17, 37, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві - ОСОБА_3 у виконавчих провадженнях №55147349 та № 55147527 про стягнення на користь ОСОБА_2 з ТОВ «Автомобілі України» заборгованості по невиплаченій заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку та середній заробіток за час затримки розрахунку по поверненню виконавчих листів № 464/5910/16-ц та № 464/3438/17 стягувачу - неправомірними, а постанови від 07.12.2018 року, прийняті у виконавчому провадженні №55147349 та № 55147527 про повернення виконавчих листів №464/5910/16-ц та №464/3438/17 незаконними.

Визнати допущення бездіяльності державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві - ОСОБА_3 у виконавчих провадженнях №55147349 та № 55147527.

В решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуюча