Ухвала

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 428/956/17

провадження № 61-18158св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідачаПророка В. В.,
суддів: Висоцької В. С., Лесько А. О., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:
позивачФонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості,
відповідачі:військова частина НОМЕР_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості на ухвалу Северодонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2017 року, постановлену суддею Бароніною Д. Б., та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 22 травня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: Коротенка Є. В., Коновалової В. А., Луганської В. М., у справі за позовом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до військової частини НОМЕР_1 про стягнення надлишково виплачених коштів,

Встановив:

1. У січні 2017 року Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі Фонд) звернувся до Северодонецького міського суду Луганської області з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення надлишково виплачених коштів.

2. Позовна заява мотивована тим, щовідповідачу як роботодавцю ОСОБА_1 , який заявив про свій статус безробітного та звернувся до позивача за виплатою відповідної матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, направлялась вимога про повернення надлишково виплачених коштів, а саме матеріального забезпечення ОСОБА_1 в сумі 1 045,77 грн за період з 01 травня 2016 року по 25 вересня 2016 року. Позивачем ОСОБА_1 була нарахована матеріальна допомога по безробіттю з урахуванням довідки відповідача про грошове забезпечення ОСОБА_1 (середньоденна заробітна плата), недостовірність якої була встановлена в ході перевірок, проведених позивачем відповідно до вимог законодавства.

3. У зв`язку із зазначеним, Харківським міським центром зайнятості був виданий наказ від 17 листопада 2016 року № 1663 «Про повернення надлишково виплачених коштів, за рахунок роботодавця», в якому зазначалась відповідна сума, яка підлягає поверненню роботодавцем відповідно до статті 35 Закону України від 02 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин), частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).

4. Підставою звернення Фонду з цим позовом до місцевого суду загальної юрисдикції є правовий висновок, викладений в постанові Верховного суду України (далі ВСУ) від 22 вересня 2015 року у справі № 811/3781/14. Цей правовий висновок зводиться до того, що спір у справі про стягнення з фізичної особи зайво виплачених сум допомоги по безробіттю є не публічно-правовим, а приватно-правовим, і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

5. Ухвалою Северодонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2017 року закрите провадження у цій справі, роз`яснено позивачу, що розгляд його позову належить до господарської юрисдикції.

6. Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що даний спір є приватно-правовим, проте він може розглядатися лише за правилами господарського судочинства за критерієм суб`єктного складу сторін та предмету спору (відшкодування вартості надлишково виплачених коштів з боку одного суб`єкта господарювання на користь іншого суб`єкта господарювання). У справі № 811/3781/14 стороною спору була фізична особа, якій був наданий статус безробітної особи, тобто суб`єктний склад сторін не відповідав нормам Господарського процесуального кодексу України від 06 листопада 1991 року № 1798-XII (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі ГПК України), тому правовий висновок ВСУ, на який посилається позивач, не може бути застосованим у цій справі.

7. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22 травня 2017 року апеляційна скарга Фонду відхилена, ухвала Северодонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2017 року залишена без змін.

8. Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що приймаючи до уваги суб`єктний склад спору, правову природу спірних правовідносин, з огляду на приписи статей 15 та 16 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі ЦПК України 2004), статей 1 та 12 Господарського процесуального кодексу України від 06 листопада 1991 року № 1798-XII ГПК України, статей 3 та 17 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі КАС України), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

9. 31 травня 2017 року Фонд подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ), вважаючи, що суди попередніх інстанцій прийняли судові рішення, неправильно застосувавши норми матеріального права та порушивши норми процесуального права.

10. У касаційній скарзі Фонд просить скасувати ухвалу Северодонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 22 травня 2017 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11. Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не скористалися.

12. Ухвалою судді ВССУ від 14 червня 2017 року відкрите касаційне провадження у справі та витребувані матеріали справи з суду першої інстанції.

13. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

14. Згідно з частиною першою статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15. 04 травня 2018 року справа передана на розгляд Верховному Суду.

16. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

17. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

18. Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2019 року справа призначена до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

20. Фонд в своїй касаційній скарзі вказує на те, що ЦПК України 2004 встановлює універсальну цивільну юрисдикцію. На думку позивача, спір сторін не підпадає під умови статей 1, 3 та 12 ГПК України, оскільки між позивачем та відповідачем виник спір, викликаний невірним оформленням документів відповідачем, в результаті якого виплачені зайво нараховані кошти безробітному, що завдало матеріальної шкоди позивачу.

21. Згідно з частиною шостою статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

22. Відповідно до частини першої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд, зокрема Великої Палати Верховного Суду, вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Згідно із частиною четвертою статті 404 ЦПК України суд постановляє ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України.

Керуючись статтями 403 та 404, підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

Ухвалив:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу, відкриту за позовом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до військової частини НОМЕР_1 про стягнення надлишково виплачених коштів, за касаційною скаргою Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості на ухвалу Северодонецького міського суду Луганської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 22 травня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська