1Справа № 335/1050/19 2/335/1120/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі органу опіки та піклування про надання дозволу в'їзду та виїзду на тимчасово неконтрольовану територію України дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі органу опіки та піклування про надання дозволу в'їзду та виїзду на тимчасово неконтрольовану територію України дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3
Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу будь яких шлюбних відносин з відповідачем не підтримує. Син залишився проживати з позивачем, аліменти відповідачем не сплачуються, утримання дитини повністю здійснюється тільки позивачем.
Починаючи з листопада 2014 року, позивач разом із дитиною, вимушені були переїхати із зареєстрованого місця проживання у місті Донецьку через його тимчасову не контрольованість Україною, до міста Запоріжжя.
За місцем реєстрації проживання, а саме м. Донецьк, в позивача залишились проживати батьки пенсіонери - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Також на території міста Донецьк в позивача є квартира. За вказаних обставин вона вимушена постійно відвідувати м. Донецьк за для допомоги батькам похилого віку, пенсіонерам, а також для управління майном що полягає в його догляді та утриманні.
Син позивача сумує за дідусем та бабусею, а також відповідно до свого віку не може залишатися один у місті Запоріжжі під час її візиту до міста Донецьку. Але для в'їзду на тимчасово окуповану території України її сину необхідна згода батька, яку вона отримати не має можливість за відсутності зв'язку з відповідачем ОСОБА_3.
Відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківський обов'язків, не цікавиться долею сина, не сплачує аліменти, з сином не спілкується, а також відсутній за місцем його останньої реєстрації в місті Горлівка. Будь який зв"язок з відповідачем відсутній.
У зв'язку із тим, що сину позивача тільки 13 років, вона не має можливості в'їхати/виїхати разом із ним на тимчасово окуповану територію, а саме місто Донецьк Донецької області, без згоди батька дитини.
Також, у зв'язку із відсутністю батька, відповідача, а також відсутністю його нотаріальної згоди на виїзди неповнолітнього ОСОБА_4 за межі України, позивачу необхідно отримати дозвіл для виїзду дитини до Чорногорії, Турції, Єгипту, Грузія та Болгарії, оскільки він за станом здоров'я знаходиться на диспансерному обліку у дерматовенеролога, так як має хронічне захворювання атопічний дерматит. Зазначені держави мають належні кліматичні умови та відповідні курорти, що необхідні дитині для лікування.
На підставі викладеного позивач просить:
-надати дозвіл для в'їзду на тимчасово неконтрольовану територію України - до міста Донецьк, Донецької області та у зворотному напрямку малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення дитиною 16-річного віку.
- дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, оформити документи для тимчасового виїзду малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк Калінінському районі Донецької області на тимчасово неконтрольовану територію України - до міста Донецьк Донецької області, та у зворотному напрямку до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
- надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дозвіл на виїзд на територію Чорногорії, Турції, Єгипту, Болгарії, Грузії та повернення до України малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк Калінінському районі Донецької області у супроводі його матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на два роки .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Незаперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, в матеріалах справи міститься лист, згідно якого орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог через відсутність інформації про відповідний часовий проміжок перебування дитини на відповідній території, а також просить розглядати справи за їх відсутності. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений продату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.
Позивач ОСОБА_1., перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 09.10.2004 року до 23.04.2010 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.12.2010 року відповідно, копії додаються.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 29 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області .
Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 СК Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною 1 статті 154 СК Кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII.
Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Зазначені правила затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Згідно п. п. 3, 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Згідно з пунктом 5.1.1 „Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей" в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.
Згідно зпунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України „Про громадянство України" або статтею 2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов"язані поважати дитину.
Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закон України „Про охорону дитинства").
При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).
Відповідно до Принципів 4, 7 Декларації прав дитини, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.
Декларація прав дитини зобов'язує держав - учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1 і ч. 2 ст. 3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18).
Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від сосунків батьків між собою.
У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Конвенції держави - учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь - яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров"я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.
Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачається, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виходячи з системного аналізу Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152, кожній дитині, яка є громадянином України, оформлюється окремий паспорт, незалежно від віку.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на в"їзд та виїзд на не підконтрольну Україні територію, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження через лінію розмежування в межах Донецькій та Луганській областей, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини.
Крім цього, враховуючи, що позивач має намір оздоровити свого сина, суд приходить до висновку, що тимчасовий виїзд за кордон малолітньоїдитини в супроводі його матері на оздоровлення, відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення.
В той же час, системний аналіз вищенаведених положень нормативно- правових актів, які регулюють порядок перетину кордону дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з"ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Отже вирішуючи питання щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон з України до Черногорії, Турції, Египту, Болгарії, Грузії та на зворотній в'їзд в Україну без згоди батька у супроводі матері строком на 2 роки, з метою необхідності оздоровлення, суд враховує ті обставини, що задля інтересів дитини, поліпшення її розвитку та стану здоров'я, останній не може бути позбавлений такої можливості.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно Правил.
Оформлення паспорта здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282, 288, 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі органу опіки та піклування про надання дозволу в'їзду та виїзду на тимчасово неконтрольовану територію України дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька - задовольнити.
Надати дозвіл для в'їзду на тимчасово неконтрольовану територію України - до міста Донецьк, Донецької області та у зворотному напрямку малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, у місті Донецьк Калінінському районі Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, повторне видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьк, 11.10.2013) без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, до досягнення дитиною 16-річного віку.
Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, оформити документи для тимчасового виїзду малолітній дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк Калінінському районі Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, повторне видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьк, 11.10.2013) ІПН НОМЕР_1, на тимчасово неконтрольовану територію України - до міста Донецьк Донецької області, та у зворотному напрямку до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, дозвіл на виїзд на територію Черногорії, Турції, Египту, Болгарії, Грузії та повернення до України малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк Калінінському районі Донецької області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, повторне видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції міста Донецьк, 11.10.2013), ІПН НОМЕР_1, у супроводі його матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, строком на два роки .
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А.В. Воробйов