Справа № 146/203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Скаковської І.В.

з участю секретаря Сідак Н.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітніх дітей та пені, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь борг за несплату аліментів в розмірі 32048,76 грн. та стягнути пеню за несплату аліментів в розмірі 155933 грн. 50 коп.

Даний позов обґрунтовано наступним.

У сторін є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Томашпільського районного суду від 05 серпня 2014 року винесено рішення про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 11 липня 2014 року.Так як відповідач ухилявся від сплати аліментів виникла заборгованість в розмірі 32048 грн. 76 коп, пеню за прострочення сплати аліментів за період 2017-2018 роки в розмірі 155933 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Також запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вищевказану ухвалу суду було отримано 27 лютого 2019 року.

11 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому вказав, що він ніколи не ухилявся від матеріального утримання дітей, на даний час він не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід, суму заборгованості, яка вказана в довідці ДВС є значно завищеною і не відповідає дійсності, так як через відділення Приватбанку він сплачував аліменти позивачу на номера карткових рахунків, які вона йому надавала. Помилкове й не вірне є твердження щодо стягнення пені. Просить позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, та його представник адвокат ОСОБА_3 позов визнали частково.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справипо суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 5 серпня 2014 року Томашпільським районним судом Вінницької області вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, а саме ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 11 липня 2014 року (а.с.9).

Згідно з розрахунку заборгованість по виплаті аліментів станом на 31.12.2018 року становить 32048,76 грн.(а.с.38).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобовязання боржником. Після порушення боржником свого обовязку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обовязку сплатити аліменти.

Згідно ч.1ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені).

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, то у позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів має бути рівна сумі заборгованості по аліментах. Оскільки в наданому розрахунку заборгованість по аліментах становить 32048 грн. 76 коп. станом на 31.12.2018 року, тому з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення у сплаті аліментів в сумі 32048 грн. 76 коп., що відповідає положенням ч.1 ст. 196 СК України.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах то дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки у відповідності зі ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок сплати аліментів визначається законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісячно. Тобто, за змістом вказаної статті Закону, заборгованість зі сплати аліментів визначається та стягується державним виконавцем. У випадку наявності спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів заінтересована особа вправі звернутись до суду із заявою про її перерахунок у випадках визначених Законом.

Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнення від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору.

На підставі виклаеного , керуючись ст. ст.180, 196, 197 СК України, ст. 76-81, 279, 263-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітніх дітей та пені, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, не працюючого, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки с. Колоденка, вул. Молодіжна, 12 Томашпільського району Вінницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 32048,76 (тридцять дві тисячі сорок вісім гривень 76 копійок).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, в дохід держави 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_7

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.