У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Панченко О.М., за участю секретаря Табачука Д.О.

учасники розгляду:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третья особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_5, оголошену в судовому засіданні його представником ОСОБА_3 про відвід судді Панченко О.М. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Пантіної Л.О., ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванов Павло Юрійович про визнання недійсним договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «УПБ» Пантіної Л.О., ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванов Павло Юрійович про визнання недійсним договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором.

Ухвалою суду від 13.10.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду.

В судовому засіданні 15.04.2019 року судом було ухвалено закінчити з»ясування обставин та перевірку їх доказами та надано можливість учасникам судового розгляду підгодовуватися до судових дебатів, оголошено перерву в судовому засіданні до 19.04.2019 року.

19.04.2019 року суд перейшов до стадії судового процесу - судові дебати, слово надано представнику позивача та позивачу у справі. Після виступу у судових дебатах сторони позивача, представником відповідача у справі ОСОБА_3 було оголошено заяву про відвід судді за підписом відповідача ОСОБА_5, яку він мотивував тим, що в судовому засіданні 15.04.2019 року було відмовлено представнику відповідача в залученні доказів по справі, а ознайомлюючись з матеріалами справи після судового засідання таке клопотання і подані докази були відсутні в справі, отже такі дії судді є неправомірними і не зрозуміло чому суддя Панченко О.М. не підшила їх у справу. Крім того, вважає, що суд не належним чином повідомив представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» про день та час розгляду справи, таким чином суддя позбавила можливості представника Банку подати докази і взяти участь в судовому зсіданні. Також, судом було задоволено клопотання представника позивача в судовому засіданні 09.08.2018 року про витребування доказів від Міністерства юстиції України, проте вважає, що витребувані судом докази не мають відношення до справи. Крім цього, судом було ухвалено ухвалу про відмову в забезпеченні зустрічного забезпечення позову, проте така ухвала була скасована судом апеляційної інстанції. Крім того, в судових засіданнях суддя не давала можливості висловлювати представнику відповідача свою правову позицію, не слухала його пояснення.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Уповноважений представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказуючи на зловживання представником відповідача процесуальними правами сторони по справі задля затягування розгляду справи, вважає, що жодних підстав для задоволення відводу немає. Крім того, представник зауважив, що таке зловживання правами сторони відповідача на його думку, є передбачуваною поведінкою відповідача задля затягування розгляду справи.

Третя особа у справі в судовому засіданні заперечував проти задоволення зави про відвід судді.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з»явилися.

Суд дослідивши заяву про відвід, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб'єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов'язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов'язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Зловживання правом на позов, на подання скарги становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого уся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання сутяжницьких, завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів або скарг та заяв, що мають штучний характер. (даний висновок зроблено Суддею, Секретарем Пленуму Верховного Суду Д. Луспеником у офіційній статті «Сутяжництво: як з цим боротися, світовий досвід»).

Згідно положень ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб'єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Принцип процесуальної економії полягає не лише в швидкому вирішенні спору при максимально спрощеній судовій процедурі як для суду так і для учасників процесу, але і в розумному поєднанні наданих доказів, а так само розрахунків ціни позову та інших його складових.

Згідно ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 4 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в діях представника відповідача ОСОБА_5 ознак зловживання процесуальними правами щодо подачі до суду заяви про заявлення завідомо безпідставного відводу судді на стадії судових дебатів у справі, оскільки підстави для відводу судді, викладені у заяві були відомі представнику відповідача в період часу з вересня 2017 року, а подання заяви про відвід судді саме на такій стадії судового процессу, як - судові дебати і саме 19.04.2019 року, тобто в день проведення судового засідання може свідчити лише про навмисне перешкоджання проведення останнього. Таким чином, за відсутності нових об'єктивних обставин, якими не можуть бути суб'єктивні тлумачення представником відповідача норм процесуального права задля отримання бажаного судового рішення, що є діями, які суперечать завданню цивільного судочинства в частині своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав сторін спірних правовідносин, суд залишає заяву представника відповідача підписану відповідачем ОСОБА_5 про відвід судді без розгляду у порядку ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 43, 44, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Дії представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 щодо звернення із заявою про відвід судді Панченко Оксані Миколаївні щодо подачі до суду заяви про заявлення завідомо безпідставного відводу судді на стадії судових дебатів у справі - визнати зловживанням процесуальними правами.

Заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко Оксани Миколаївни від 19.04.2019 року подану представником відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя: О.М. Панченко