ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1327/19 Справа № 209/3374/17 Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г.А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кам'янської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки. Просив, з урахуванням уточнень, визнати поновленим договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0522 га від 19 лютого 2010 року, укладений між ним та Дніпродзержинською міською радою, який зареєстрований в Дніпродзержинському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК», запис у Державному реєстрі земель від 12.03.2010 року за № 95, на той самий строк - 5 років на тих саме умовах, на яких був укладений первинний договір. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. (а.с.2-7, 95,108-110).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради, про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки (а.с.132-138).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1600 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5500, 00 грн. (а.с.141-147,169-171).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у рішенні не надано належну оцінку доказам, не повно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи.

В порядку ст. 360 ЦПК України, Кам'янська міська рада, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила в задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін (а.с.160-165).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2010 року між Дніпродзержинською міською радою, як орендодавцем та ОСОБА_1, як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 не сільськогосподарського призначення, за умовами якого орендодавець на підставі відповідного рішення Дніпродзержинської міської ради від 28 січня 2010 року №884-46/V надав, а орендар прийняв в оренду, строком до 28 січня 2015 року, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,0522 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Речове право (право оренди) позивача ОСОБА_1 зареєстровано в Дніпродзержинському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК», запис від 12 березня 2010 № 95 (а.с. 9-20).

Згідно п. 2.3, п. 4.1. договору оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 01 лютого 2010 року становила 1938,70 грн. і орендну плату ОСОБА_1 повинний був вносити виключно у грошовій формі в розмірі 62,05 грн./рік без ПДВ на рахунок місцевого бюджету.

Пунктом п 4.4. договору оренди земельної ділянки передбачено, що розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту: зміни умов господарювання, підвищення цін і тарифів тощо, у тому числі внаслідок інфляційних процесів, збільшення розміру ставки земельного податку, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законодавством України.

12 липня 2013 року Дніпродзержинською міської радою прийнято рішення № 842-38/VІ «Про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки міста Дніпродзержинська», яким передбачено, що з 01 січня 2014 року набрала чинності нова грошова оцінка землі, прийнятим рішенням було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпродзержинська із застосуванням базової вартості 1 кв.м. в розмірі 199,64 грн. та введено в дію з 01 січня 2014 року. Пунктом 2 цього ж рішення визначено з 01 січня 2014 року встановити коефіцієнт розрахунку річної орендної плати земельні ділянки, розпорядниками яких є Дніпродзержинська міська рада, на рівні трикратного розміру земельного податку.

Пунктом 3.1 цього рішення передбачена необхідність одержання землекористувачами у відділі Держземагенства м. Дніпродзержинська витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельних ділянок, які знаходяться в їх користуванні та надання їх до Департаменту комунальної власності та земельних відносин міської ради для підготовки документів щодо перегляду річної орендної плати в чинних договорах оренди земельних ділянок.

Вказане вище рішення офіційно оприлюднене в засобах масової інформації.

06 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови із заявою про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21), надавши до заяви копію паспорту, ідентифікаційного коду та копію договору оренди земельної ділянки (а.с. 22).

Проте, позивачем не було надано витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 10 січня 2014 року, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні та не було вирішено питання щодо перегляду річної орендної плати.

28 січня 2015 року закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року, укладений між позивачем та Кам'янською (раніше Дніпродзержинською) міською радою і після цього позивач продовжив користуватися земельною ділянкою.

31 січня 2015 року директором Департаменту комунальної власності та земельних відносин міської ради позивачу направлено листа за вих. 17/2485, в якому він повідомлявся про те, що у наданій ним заяві від 06 грудня 2014 року відсутні документація щодо використання земельної ділянки за її призначенням (а.с. 65).

10 березня 2015 року позивач повторно звернувся до Дніпродзержинської міської ради із заявою про продовження (поновлення) строку дії договору оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року на новий строк, керуючись Законом України «Про оренду землі» (а.с. 23), надавши до заяви копію паспорту, ідентифікаційного коду та копію договору оренди земельної ділянки (а.с. 24). Проте, не надав до заяви документацію щодо використання земельної ділянки за її призначенням та витяг про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 01 січня 2015 року.

07 квітня 2015 року директором Департаменту комунальної власності та земельних відносин міської ради позивачу повторно направлено листа за вих. № 17/486, в якому він повідомлявся про те, що для вирішення питання про продовження договору оренди земельної ділянки йому необхідно надати документи, що підтверджують забудову земельної ділянки відповідно до її функціонального призначення або розміщення житлового будинку (а.с. 66).

03 листопада 2015 року ОСОБА_1 знову звернувся до Дніпродзержинської міської ради із заявою про продовження (поновлення) строку дії договору оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року на новий строк, керуючись Законом України «Про оренду землі» (а.с. 25), надавши до заяви копію паспорту, ідентифікаційного коду, копію договору оренди земельної ділянки, копію технічного паспорту та копію витягу з ДЗК (а.с. 26).

25 грудня 2015 року рішенням Дніпродзержинської міської ради № 14-03/VII «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди» ОСОБА_1 продовжено договір оренди земельної ділянки комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0522 га за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 9 цього рішення організацію виконання цього рішення покладено на департамент комунальної власності та земельних відносин міської ради, координацію - на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, контроль - на постійну комісію міської ради з питань містобудування, архітектури, будівництва, земельних ресурсів та комунальної власності (а.с. 27).

Згідно наданих позивачем квитанцій (а.с. 28-30), ОСОБА_1 до теперішнього часу сплачує оренду плату в розмірі 62,65 грн., виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 лютого 2010 року в розмірі 1938,70 грн.

01 вересня 2017 року департамент комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно направив позивачу листа за вих. № 09-11/2361, в якому повідомив ОСОБА_1. про те, що процес укладення документів на землекористування, згідно рішення Кам'янської міської ради від 25 грудня 2015 року № 14-03/VII, яким йому продовжено договір оренди земельної ділянки, унеможливлюється через неявку ОСОБА_1 та не надання ним витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку. У цьому ж листі ОСОБА_1 повідомлявся про те, що для з'ясування питань оформлення документів на землекористування йому необхідно терміново з'явитися до департаменту комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно міської ради, а у випадку подальшого затягування процесу оформлення документів на землекористування Кам'янська міська рада буде вимушена звернутися з цього питання до судових органів ( а.с. 41).

Проте, як вбачається із письмової відповіді ОСОБА_1, яка була направлена ним департаменту 20 жовтня 2017 року (а.с. 42), він вважає поновленим договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року на тих саме умовах, які встановлені у договорі.

25 жовтня 2017 року Департамент комунальної власності, земельних відносин та речових прав на нерухоме майно направив позивачу листа «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» за вих. № К-305 (а.с 43), в якому повідомив позивача про те, що відповідно до представленого ним витягу про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 09 лютого 2016 року департаментом підготовлено договірні документи, але він відмовився від підписання, проте, з урахуванням ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено обчислення розміру орендної плати за землю з урахуванням індексу інфляції. В зв'язку з цим йому необхідно надати департаменту витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку землі станом на 2017 рік для укладення договорів оренди земельної ділянки.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не погодився на зміну умов договору оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 19 лютого 2010 року, який було продовжено на підставі рішення Кам'янської міської ради від 25 грудня 2015 року, виконання якого покладено на департамент комунальної власності та земельних відносин міської ради, щодо розміру орендної плати. На думку ОСОБА_1, укладений з ним договір оренди земельної ділянки, згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вважається продовженим на тих самих умовах і на той саме строк, а тому відсутні підстави для зміни орендної плати.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. 2, 15, 30, 33 Закону України "Про оренду землі", ч. 1 та 2 ст. 632 ЦК України, ст. 288 Податкового кодексу України, виходив із того, що договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, укладений 19 лютого 2010 року між Дніпродзержинською міською радою, як орендодавцем та ОСОБА_1, як орендарем, не може бути визнаний поновленим (продовжений) на тих самих умовах, оскільки цей договір в частині розміру орендної плати суперечить визначеному в Податковому кодексі граничному рівню ціни на оренду державного та комунального майна, а внесення змін до раніше укладеного договору оренди є обов'язковою умовою для подальшого користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, яка є комунальним майном, на умовах оренди.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови та вважає за необхідне змінити рішення суду в частині правового обґрунтування відмови.

У відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", друга - у ч. 6 вказаної статті.

За змістом ч. 1 - 5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями ст. 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Отже, ч. 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачають, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Таким чином, якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом, встановленим ч. 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Виходячи з того, що в ч.1 - 5 та ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" містяться дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю заперечення орендодавця в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності триваючої процедури погодження сторонами змін істотних умов договору оренди.

Обставини, встановлені судом у даній справі, свідчать, що позивачем було ініційовано механізм поновлення строку договору оренди, встановлений саме ч.1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Позивач звернувся до відповідача з заявою про продовження (поновлення) договору оренди землі.

25 грудня 2015 року рішенням Дніпродзержинської міської ради № 14-03/VII «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність та на умовах оренди» ОСОБА_1 продовжено договір оренди земельної ділянки комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0522 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 641 - 642 вказаного Кодексу визначено порядок пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. А відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст.16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, вказані норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

За встановлених у справі обставин, які свідчать про існування між сторонами правовідносин щодо погодження істотних умов договору оренди, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" з посиланням на те, що останній після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Іншими словами, за умови реалізації правового механізму погодження істотних умов договору оренди, передбаченого ч. 1 - 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", сама по собі обставина відсутності заперечень орендодавця проти укладення договору протягом місячного строку не є підставою для автоматичного продовження цього договору на попередніх умовах на новий строк. Наслідком реалізації вказаної процедури є або продовження договору у зв'язку з погодженням між сторонами його істотних умов (таких же або інших), або припинення переважного права орендаря внаслідок їх непогодження (ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). При цьому у випадку не укладення з вини орендодавця додаткової угоди до договору на погоджених між сторонами умовах орендар має правові підстави для захисту свого права в суді але саме з підстав, передбачених ч.1 - 5 ст.33 Закону У країни "Про оренду землі".

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, що має наслідком відмову у даному позові з заявлених підстав та за заявленими вимогами. Однак, дана обставина не звільняє позивача від обов'язковості укладання додаткової угоди з відповідачем, на погоджених ними умовах, відповідно до вимог ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". (Постанова, Верховний Суд Касаційний господарський суд, від 07.03.2018, № 922/888/17).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до роз'яснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24.10.2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з вище вказаних підстав.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року змінити в частині обґрунтування відмови в задоволені позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: