УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 185/8214/17

провадження № 61-1756ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - державна виконавча служба Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Буханцов Олександр Вікторович,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4, подану адвокатом Фоменком РоманомОлексійовичем, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю: стягувача -Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Буханцова Олександра Вікторовича,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просив: визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з відмови у задоволенні заяви

ОСОБА_4 про зняття арештів, що були накладені відповідно до постанови державного виконавця від 22 серпня 2011 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 28267043) на все майно, яке належить боржнику, і постанови державного виконавця від 21 лютого 2013 року (ВП № 36026102)

про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

на все майно, яке належить ОСОБА_4; зобов'язати посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчоїслужби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винести постанову про зняття арештів, що були накладені відповідно до вказаних постанов.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 січня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року - без змін.

У січні 2019 року до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_4,

в інтересах якого діє адвокат Фоменко Р. О., на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, в якій заявник просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи)

суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у

відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Розглядаючи скаргу, суди встановили, що рішенням Київського районного

суду м. Донецька від 5 листопада 2010 року у справі № 2-555/10 стягнено

з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі філії № 2 заборгованість у розмірі

8 813 931 грн 20 коп., судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 252 грн, а всього 8 815 883 грн 20 коп.

22 серпня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управлінняюстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження (ВП № 28267043) на підставі виконавчого листа № 2-555, виданого Київським районним судом м. Донецька

15 серпня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі

філії № 2 заборгованості у розмірі 8 813 931 грн 20 коп., судового збору в сумі

1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 252 грн, а всього 8 815 883 грн 20 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2012 року рішення Київського районного суду м. Донецька від 5 листопада 2010 року змінено в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з 252 грн на 30 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

22 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 2-555, виданого Київським районним судом м. Донецька 15 серпня 2011 року) стягувачу.

16 січня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження

(№ 36026102) з примусового виконання виконавчого листа № 2-555, виданого Київським районним судом м. Донецька 15 серпня 2011 року.

21 лютого 2013 року в процесі примусового виконання виконавчого листа

№ 2-555 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 881 588 грн 32 коп.

Також 21 лютого 2013 року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4

12 грудня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-555, виданого Київським районним судом м. Донецька

15 серпня 2011 року, стягувачу.

Виконавчий лист у справі № 2-555/10 був пред'явлений на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 7 лютого 2017 року зобов'язано посадових осіб відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про повернення виконавчого листа № 2-555/10, виданого 15 серпня 2011 року на виконання рішення Київського районного суду м. Донецька від 14 квітня

2010 року у справі № 2-555/10, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» в особі

філії № 2 заборгованості у розмірі 8 813 931 грн 20 коп., судового збору

в сумі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 252 грн, а всього 8 815 883 грн 20 коп.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 червня 2017 року зазначений виконавчий лист повернено до суду, який його видав.

ОСОБА_4 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Донецькій області із заявою про зняття арештів з його майна, що були

накладені відповідно до постанов державних виконавців від 22 серпня 2011 року

(ВП № 28267043) та від 21 лютого 2013 року (ВП № 36026102), у задоволенні

якої ОСОБА_4 відмовлено.

Встановивши, що виконавче провадження закінчено не було, рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий документ, не скасовано, заборгованість боржником не погашена й виконавчий збір в сумі 881 588 грн 32 коп. не сплачений, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, керуючись статтями 447-451 ЦПК України, відмовив у задоволенні скарги

ОСОБА_4 на дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з його майна.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, змінено судом апеляційної інстанції, а отже всі заходи, направлені на виконання вимог цього виконавчого документа, повинні бути скасовані, обґрунтовано не прийняті апеляційним судом до уваги, так як виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Оскільки, як встановлено судами, рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий документ, не скасовано, заборгованість боржником не погашена, а виконавчий збір не сплачений,суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що державний виконавець не зобов'язаний був знімати арешт з майна боржника.

Переоцінка доказів та встановлення нових не відноситься до повноважень

суду касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи, що визначено статтею 400 ЦПК України.

Виходячи зі змісту касаційної скарги й оскаржуваних ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення; ухвалені у справі судові рішення не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до

уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити

в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»

від 18 липня 2006 року).

Оскільки ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року та постанова Дніпровського апеляційного суду

від 19 грудня 2018 року є законними і обґрунтованими, прийнятими із додержанням норм права, й оскаржувані судові рішення не мають значення

для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє адвокат Фоменко Р. О., колегія суддів відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою адвокатом Фоменком Романом Олексійовичем, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 січня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 19 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4

на дії державної виконавчої служби Головного територіального управління

юстиції у Донецькій області, за участю: стягувача - Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області БуханцоваОлександра Вікторовича.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук