Справа №635/5240/18
Провадження по справі №2/635/1118/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кірєєва І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго", , юридична адреса: м.Харків, вул.Плеханівська, 149 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до суда з позовом де вказує, що 24 червня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір про користування електроенергією №24572, який припинив дію 24.06.2018 року. Після припинення дії договору він звернувся до відповідача з пропозицією укласти новий договір. На своє звернення від 24.05.2018 року він отримав відповідь про те, що станом на 31.05.2018 року його борг по оплаті за користування електроенергією складає 428 грн.91 коп. з даним боргом він не згоден, оскільки своєчасно та у повному обсязі сплачував за використану електроенергію, а тому вважає, що відповідач не вірно визначив ціну отриманої ним послуги. Тому просив визначити ціну наданої йому відповідачем послуги з електропостачання за період з 01.07.2017 року по 01.07.2018 року з урахуванням сплачених ним за цей період коштів.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Ільїної Г.І. від 01.08.2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30 серпня 2018 року відповідачем на позов було надано письмовий відзив, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що діючим законодавством ціну на послуги з електропостачання визначає не АТ «Харківобленерго», а НКРЕКП.

31 серпня 2018 року позивачем до суду було надано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на заявлених позовних вимогах і просив їх задовольнити.

06 вересня 2018 року, на підставі розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області №01-02/101 від 06.09.2018 року, у зв'язку зі звільненням судді Ільїної Г.І., було проведено повторний авторозподіл і справу було передано судді Панас Н.Л.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 07 вересня 2018 року позов було прийнято до провадження судді і справу було призначено у підготовче судове засідання.

12 вересня 2018 року відповідачем надано письмові заперечення проти відповіді на відзив позивача, у яких відповідач наполягав на безпідставності і необґрунтованості вимог позивача, а тому просив у їх задоволенні відмовити.

За наслідками підготовчого судового засідання, ухвалою від 11 жовтня 2018 року, підготовче судове засідання було закрито і справу було призначено до судового розгляду.

13 грудня 2018 року відповідачем були надані додаткові докази у виді розрахунку по особовому рахунку відповідача за користування електроенергією, за період з 01.07.2017 року по 01.07.2018 року та детальний розрахунок по зонам доби по особовому рахунку відповідача за цей же період.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що при визначенні розміру заборгованості відповідачем не були враховані здійснені ним платежі за використану електроенергію та внаслідок чого невірно була визначена ціна за надану послугу.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував і просив відмовити у його задоволенні посилаючись на доводи, викладені ним у поданих раніш письмових документах.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.5 зазначеного вище Закону до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства належить, зокрема, розроблення в межах повноважень системи нормативно-правових актів щодо формування цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), стандартів, нормативів, норм, порядків та правил у сфері житлово-комунальних послуг, а також щодо експлуатації, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду.

Частиною 4 статті 5 вказаного Закону визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання (крім діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів для об'єктів, які обслуговують населені пункти з чисельністю населення понад 100 тисяч осіб, та об'єктів з потужністю перероблення чи захоронення понад 50 тисяч тонн або 200 тисяч метрів кубічних побутових відходів на рік.

Згідно з Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України №715/2014 від 10 вересня 2014 року, Основними завданнями НКРЕКП є:

1) державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів;

2) збалансування інтересів суб'єктів господарювання, споживачів і держави;

3) забезпечення прозорості і відкритості діяльності на ринках природних монополій та на суміжних ринках у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення;

4) сприяння розвитку конкуренції у сферах виробництва і постачання електричної та теплової енергії, на ринку природного газу, а також перероблення побутових відходів;

5) забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін;

6) сприяння ефективному функціонуванню товарних ринків на основі збалансування інтересів держави, суб'єктів природних монополій та споживачів товарів (послуг), що виробляються (надаються) суб'єктами природних монополій;

7) забезпечення самоокупності діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках;

8) захист прав споживачів товарів (послуг) на ринку, що перебуває у стані природної монополії, та на суміжних ринках у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі;

9) забезпечення рівних можливостей для доступу споживачів до товарів (послуг) на ринках, які перебувають у стані природної монополії;

10) обмеження впливу суб'єктів природних монополій на державну політику та сприяння конкуренції на суміжних ринках з метою забезпечення ефективного функціонування відповідних галузей.

НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань розробляє і затверджує порядки (методики) формування цін і тарифів на товари (послуги), що виробляються (надаються) суб'єктами природних монополій та суб'єктами, що провадять діяльність на суміжних ринках у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання і водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, на ринках природного газу, нафти та нафтопродуктів; установлює ціни (тарифи) на електричну енергію, тарифи на її передачу та постачання.

Статтею 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з вимогами ст.13 зазначеного вище Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

На виконання наданих повноважень НКРЕКП своєю постановою №220 від 26.02.2015 року (з наступними доповненнями та змінами) встановила тарифи на електроенергію, яка відпускається населенню з 01 березня 2017 року.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно того, що правовідносини, які виникли між ним та відповідачем повинні регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів» з огляду на наступне.

За змістом обсягу охоплюваних відносин цивільне законодавство поділяється на загальне і спеціальне. До числа спеціальних відносяться нормативні акти, що поширюють свою дію тільки на визначені види відносин

Якщо суспільні відносини регулюються спеціальними нормами цивільного законодавства, то загальні норми цивільного законодавства в даному випадку не застосовуються.

В даному випадку ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» і прийняті на його основі нормативно-правові акти, виступають по відношенню до ЗУ «Про захист прав споживачів» у якості спеціальних норм цивільного законодавства, а тому саме вони повинні застосовуватися до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Крім того, судом не приймаються до уваги надані позивачем, у якості письмових доказів, копії платіжних доручень щодо оплати послуг з електропостачання, оскільки з даних платіжних доручень не вбачається - чи здійснена позивачем оплата за даний вид послуг і коли саме.

Також судом не приймаються до уваги докази, надані стороною відповідача на підтвердження суми боргу позивача по оплаті за використану електроенергію, оскільки вони подані з порушенням строків, встановлених діючим ЦПК для подання доказів.

Таким чином, сукупність оголошених та досліджених доказів призводить суд до висновку про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго", , юридична адреса: м.Харків, вул.Плеханівська, 149 про захист прав споживачів - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 02 травня 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас