ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/51/19Головуючий у 1-й інстанції Шевчук В.М.
Провадження № 22-ц/817/643/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 597/51/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Володимир Степанович, на ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року, постановлену суддею Шевчук В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик В.С., звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії головного державного виконавця та зобов`язання скасувати постанови про накладення штрафу.

Просила суд поновити строк на оскарження постанови від 19.11.2018 року, яку виніс головний державний виконавець Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Заліщицький РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області) Николин Д.І. про накладення штрафу на ОСОБА_1 в сумі 1700 гривень, визнати дії головного державного виконавця Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николина Д.І. про накладення штрафу на ОСОБА_1 - неправомірними та скасувати постанову, винесену державним виконавцем 19.11.2018 року на суму 1700 гривень, та постанову про накладення штрафу, винесену 13.12.2018 року на суму 3400 гривень, у виконавчому провадженні № 57471193.

В обгрунтування поданої скарги посилається на те, що в провадженні Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби знаходиться на виконанні виконавчий лист №597/819/16, виданий Заліщицьким районним судом 26.09.2018 року, про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні криницею, яка знаходиться на межі їх будинковолодінь за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , надавши ОСОБА_2 можливість вільного, безперешкодного відбору води з криниці. 19.11.2018 року постановою головного державного виконавця Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николина Д.І. накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 1700 гривень за те, що ОСОБА_1 не виконано рішення суду та не усунуто перешкод для користування ОСОБА_2 криницею та вільного відбору води, з посиланням на акт державного виконавця від 15.11.2018 року. Постанову державного виконавця від 19.11.2018 року про накладення штрафу у сумі 1700 гривень ОСОБА_1 отримала разом із постановою державного виконавця від 13.12.2018 року про накладення штрафу в подвійному розмірі на ОСОБА_1 в сумі 3400 гривень штрафу, які були відправлені з відділу ДВС 14.12.2018 року, а надійшли на їхню адресу простим листом 16.12.2018 року. В акті головного державного виконавця Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николина Д.І. від 15.11.2018 року зазначено, що боржник ОСОБА_1 не виконує рішення суду, перешкод у вільному користуванні криницею не виконано, відбору води не усунуто, відмовляється і надалі надавати можливість для користування криницею. Даний акт головним державним виконавцем виносився в приміщенні Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області у службовому кабінеті, оскільки на місці виконання рішення суду його не складав, а тому і підписати його та надати свої письмові зауваження на даний акт ОСОБА_1 була позбавлена можливості, що є грубим порушенням прав людини на справедливий захист. Окрім того, ОСОБА_1 по сьогоднішній день не отримала з відділу державної виконавчої служби постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає відкриття та проведення виконавчого провадження з порушеням Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на рішення, дії головного державного виконавця Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николина Д.І. та скасування постанов про накладення штрафу.

Відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В.С. на рішення, дії головного державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Николина Д.І. та скасування постанов про накладення штрафу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик В.С., подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Скаржниця вказує, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин. Зазначає, що про постанову від 19.11.2018 р. та постанову від 13.12.2018 р. ОСОБА_1 дізналася лише 16 грудня 2018 року, коли останні прийшли в одному конверті(одночасно) та відправлені з відділу ДВС простим листом 14 грудня 2018 року, про що свідчить копія конверта із відміткою поштового штемпеля про відправлення.

Зазначає, що акт від 15.11.2018 року, винесений головним державним виконавцем Николином Д.І. в приміщенні Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області у службовому кабінеті, оскільки на місці виконання рішення суду акт не складався, а тому надати свої зауваження і спростувати суб`єктивні висновки державного виконавця скаржниця була позбавлена можливості.

Крім того, в акті державний виконавець не зазначив яким чином ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у вільному та безперешкодному доступі відбору води з криниці та які конкретно допустила порушення.

Наголошує, що головний державний виконавець ОСОБА_3 . самовільно вимагав від ОСОБА_1 зробити прохід в огорожі(сітці), яка стоїть на межі, зробити прохід та встановити хвіртку, щоб ОСОБА_2 ходила через неї набирати з криниці воду, що є перевищенням його службових повноважень.

Підкреслює, що із резолютивної частини рішення Заліщицького районного суду не випливає вимога щодо знесення частини огорожі та встановлення хвіртки. Пояснює, що прохід до криниці вільний з подвір`я через браму.

Скаржниця звертає увагу на відсутність реальної можливості виконати рішення суду у зв`язку із його нерозумінням при підтвердженні факту неясності судового рішення, яке можна вважати самостійною поважною причиною його невиконання, що унеможливлює застосування до боржника штрафу за його невиконання. На думку ОСОБА_1 , державний виконавець фактично не вчиняв жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення або усунення сумнівів щодо способу його виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу Заліщицький РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області вимоги скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не визнає. Посилається на ті обставини, що боржниця рішення суду не виконала, можливість вільного, безперешкодного відбору води з криниці стягувачу ОСОБА_2 не надала, а тому до неї застосовані штрафи, у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Учасники справи, будучи належно повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися, адвокат боржниці ОСОБА_1 - Кметик В.С. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, що, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що Заліщицьким районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №597/819/16 від 10.05.2018 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні криницею, яка знаходиться на межі їх будинковолодінь за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , надавши ОСОБА_2 можливість вільного, безперешкодного відбору води з криниці.

На підставі вказаного виконавчого листа, головним державним виконавцем Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николином Д.І. 22.10.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №57471193, про що винесено постанову, яку направлено ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, і яку отримано нею 02.11.2018 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і підписом скаржниці про її одержання (а.с.49).

15.11.2018 року головним державним виконавцем Николином Д.І. в ході виконання виконавчого листа №597/819/16 було здійснено виїзд в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 . Останній було зачитано зміст вищевказаного виконавчого листа. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що спірна криниця обгороджена сіткою громадянкою ОСОБА_1 , що перешкоджає ОСОБА_2 в користуванні даною криницею, а саме у вільному, безперешкодному заборі води, що також підтверджується Актом №06 земельно-узгоджувальної комісії Зеленогайської сільської ради Заліщицького району від 14.09.2018 року. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано не чинити перешкоди в користуванні криницею, тим самим надавши ОСОБА_2 вільний доступ до неї, на що ОСОБА_1 не погодилася, про що було складено Акт державного виконавця (Акт про невиконання ОСОБА_1 рішення суду), який підписаний державним виконавцем, понятими та стягувачем. ОСОБА_1 від підписання даного акту відмовилася.

19.11.2018 року головним державним виконавцем Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николином Д.І. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 гривень за невиконання рішення суду, якою зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. Копію постанови надіслано ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією 19.11.2018 року за вих. № 5820/13-30, про що свідчить квитанція від 23.11.2018 року.

12.12.2018 року головним державним виконавцем Николином Д.І. в ході виконання виконавчого листа №597/819/16 було здійснено повторний виїзд в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 для перевірки виконання рішення суду. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що остання не виконує рішення суду, а саме перешкоджає ОСОБА_2 в користуванні спірною криницею і не надає вільного, безперешкодного доступу до криниці для забору води, про що було складено Акт державного виконавця (Акт про невиконання рішення суду), який підписаний державним виконавцем, понятими та стягувачем. ОСОБА_1 від підписання даного акту відмовилася.

13.12.2018 року головним державним виконавцем Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николином Д.І. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 гривень за повторне невиконання рішення суду. Копію постанови надіслано простим поштовим повідомленням ОСОБА_1 13.12.2018 року за вих. № 6214/13-30 за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

21.12.2018 року головним державним виконавцем Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николином Д.І. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 200 грн.

21.12.2018 року головним державним виконавцем Заліщицького РВ ДВС ГУЮ у Тернопільській області Николином Д.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою виведено в окреме провадження постанову про накладення штрафу в сумі 1700 грн. Виведено в окреме провадження постанову про накладення штрафу в сумі 3400 грн. Виведено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 200 грн.

У відповідності до п.9 ч.1 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтями 63 та 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення та відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.ст.447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відповідно до ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як встановлено п.16 ч.3 ст.18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.ч.2,3 ст.63 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, дії державного виконавця Николина Д.І. щодо накладення на боржницю ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 1700 грн за невиконання без поважних причин вимог судового рішення і наступного накладення штрафу у розмірі 3400 грн із-за повторного невиконання без поважних причин вимог рішення суду, виконані зазначеною посадовою особою у відповідності до вимог чинного законодавства.

Копії постанов про накладення штрафу, як документи виконавчого провадження, були надіслані боржниці рекомендованою кореспонденцією за її адресою, зазначеною у виконавчому документі. Заяв про зміну боржницею свого місця проживання чи перебування або місцезнаходження у матеріалах справи не виявлено.

Доводи апеляційної скарги про відсутність реальної можливості виконати рішення суду у зв`язку із його нерозумінням при підтвердженні факту неясності судового рішення, яке можна вважати самостійною поважною причиною його невиконання, що унеможливлює застосування до боржника штрафу за його невиконання, колегія суддів не приймає, враховуючи таке.

Матеріалами справи встановлено, що боржниця не зверталася до Заліщицького районного суду про роз`яснення його рішення, на підставі якого видано виконавчий лист №597/819/16 від 26.09.2018 року, а тому доводи апеляційної скарги про нерозуміння рішення суду, яке можна вважати самостійною поважною причиною його невиконання, є голослівними і надуманими.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання апеляційної скарги, що головний державний виконавець Николин Д. І. самовільно вимагав від ОСОБА_1 зробити прохід в огорожі(сітці), яка стоїть на межі, зробити прохід та встановити хвіртку, щоб ОСОБА_2 ходила через неї набирати з криниці воду, не підверджуються належними та допустимими доказами по справі, а тому не беруться колегією суддів до уваги.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про рішення суду, яке зобов`язує останню не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні криницею, яка знаходиться на межі їх будинковолодінь, добровільно рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, не виконує. У зв`язку з цим, дії державного виконавця Николина Д.І. щодо накладення на боржницю ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 1700 грн за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду і штрафу у розмірі 3400 грн за повторне невиконання нею без поважних причин вимог виконавчого листа №597/819/16, виданого Заліщицьким районним судом від 26.09.2018 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні криницею, яка знаходиться на межі їх будинковолодінь за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , надавши ОСОБА_2 можливість вільного, безперешкодного відбору води з криниці, виконані зазначеною посадовою особою у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах своїх службових повноважень, перевищень яких ні судом першої, ні апеляційної інстанцій не встановлено, а тому підстав для скасування постанов державного виконавця та задоволення апеляційної скарги не має.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції слід покласти на скаржницю в межах, нею понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кметик Володимир Степанович, залишити без задоволення.

Ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Відновити дію ухвали Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 січня 2019 року.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на скаржницю ОСОБА_1 в межах, нею понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 липня 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Костів О.З.