РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

25 квітня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха заяву представника відповідача адвоката ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 221/248/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Волноваського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на спільне майно подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21.03.2019 року відмовлено у задоволенні позвоних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Волноваського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на спільне майно подружжя.

16.04.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11500 гривень.

Відповідача ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, що відповідно до п.4 ст. 270 не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні проти стягнення з нього на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу заперечував, пояснивши, що на його думку, такі витрати повинні бути підтвердженні будь яким платіжним документом, наприклад товарно касовим чеком.

Суд, дослідивши подане клопотання та додані до нього документи, вислухавши думку позивача, вважає, що заява представника відповідача адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.3 ч.1ст.270 ЦПК України суд,що ухвалив рішення,може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення,якщо судомне вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст.137 ЦПК України, витрати,повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів що до обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, з акту приймання передавання від 21.03.2018 року, що міститься в матеріалах справи вбачається, що відповідач ОСОБА_7 сплатила адвокату ОСОБА_2 відповідно з договором про надання правової допомоги у цивільній справі № 221-248/18 (а.с. 55) надані послуги з правничої допомоги на загальну суму 11500 гривень. З яких: 2550 гривень за ознайомлення з позовом та додатками, консультацію тривалістю у 3 години, вартістю 850 гривень за 1 годину; 1700 гривень за отримання та вивчення доказів для відзиву, узгодження правої позиції тривалістю 2 години, вартістю 850 гривень за 1 годину; 4250 гривень за підготовку та подання відзиву на позовну заяву тривалістю 5 годин, вартістю 850 гривень за 1 годину; 3000 гривень за участь адвоката у судових засіданнях тривалістю 3 години вартістю 1000 гривень за 1 годину (а.с. 54).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

В своїх розясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42,56ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84,88,89ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VIвід 05.07.2012року (із змінами і доповненнями),згідно частини 1 статті 26 якого,адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами,що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги,можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Оскільки згідно вищевказаного акту приймання передавання від 21.03.2018 року (а.с. 54), який, на думку суду, є належним доказом понесених витрат, відповідач ОСОБА_3 сплатила адвокату ОСОБА_2 11500 гривень за надання правової допомоги, з яких, окрім іншого, 3000 гривень за участь адвоката у судових засіданнях тривалість 3 години. З урахуванням того, що всього по справі згідно протоколів судових засідань (а.с.80, 114,123,140,150,167,169,182) було проведено 8 судових завдань загальною тривалістю 6 годин 22 хвилини, за таких обставин суд вважає, що дані витрати на загальну суму 11500 гривень підлягають стягненню з позивача на користь позивача, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133,137,141,270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Волноваського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на спільне майно подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11500 (одинадцять тисяч пятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26 квітня 2019 року.

Суддя Т.В. Безрук