Справа № 640/5354/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.03.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Д.С. 03.04.2007 за р.№265 та скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлову будівлю літ «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_1.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.03.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 03 квітня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 про що внесені відомості до реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до вищевказаного договору, право власності на нежитлову будівлю, яка була предметом договору купівлі-продажу, продавцю ОСОБА_2 належало на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року у справі № 2-1284/07/01 про що прямо зазначено в п. 1.2 спірного договору.

Також, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2007 року у справі № 2-1284/07/01 було роз'яснено рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року у справі № 2-1284/07/01.

У подальшому, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2007 року було скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, а справу направлено на новий розгляд до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2008 року позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 залишено без розгляду.

Таким чином, відповідно до зазначених судових рішень, ОСОБА_2 не набув право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2007 року, що рішенням Виконкому Харківської міської Ради від 18.07.51 р. за № 860, Харківському технікуму Укрпромради під будівництво гуртожитку було відведено земельну ділянку. На даний період часу на цій земельній ділянці знаходиться гуртожиток, який належить Харківському патентно-комп'ютерному коледжу та спірна нежитлова будівля, яка використовується студентами як допоміжна нежитлова будівля гуртожитку господарського призначення. Таким чином. позивач просить визнати договір купівлі-продажу даної будівлі недійсним та скасувати зареєстроване за нею право власності.

В судове засідання представник позивача, позивач не з'явилися, в матеріалах справи міститься клопотання від 03.04.2019 представника позивача, в якому той просить суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а також долучити до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, на адресу суду подано заяву ОСОБА_2, справжність підпису якого засвідчено ПН ХМНО Самощенко О.А. 28.03.2019 за р.№395, згідно якої відповідач отримав копію позову з додатками, повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, визнає позов в повному обсязі, обізнаний з наслідками визнання позову та просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 29.01.2007 у справі №2-1284/07/01 за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_3.(а.с.13)

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2007 року у справі № 2-1284/07/01 було роз'яснено рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року у справі № 2-1284/07/01.(а.с. 14)

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 03.04.2007, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Д.С. 03.04.2007 за р.№265. ОСОБА_1 приймає у власність нежитлову будівлю літ.«Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, право власності на яку, належало продавцю ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року у справі № 2-1284/07/01, про що зазначено в п. 1.2 спірного договору.(а.с. 9)

Відповідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 01 червня 2010 року, 19 грудня 2009 року, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб актовий запис № 507, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «ОСОБА_1».(а.с. 20)

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2007 року було скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, а справу направлено на новий розгляд до Київського районного суду м. Харкова.(а.с.15)

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2008 року позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 залишено без розгляду. (а.с.16)

Таким чином, відповідно до зазначених судових рішень, підстава набуття права власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 86,0 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 - скасована судом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару належить власникові товару. У зв'язку з цим ОСОБА_2 не належало право на відчуження майна, власником якого він не був.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК. Зміст правочину складають його істотні умови і волевиявлення власника на укладення даного правочину.

Приписами ст. 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і по даним/отриманим документам.

Також, суд звертає увагу на те, що з боку відповідача стосовно правомірності набуття ним права власності на спірний об'єкт нерухомого майна належних та допустимих доказів суду не надано, разом з тим, відповідач визнав позов в повному обсязі, обізнаний з наслідками цього, про що суду надано заяву ОСОБА_2 справжність підпису на якій засвідчено ПН ХМНО Самощенко О.А. 28.03.2019 за р.№395.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі викладеного та враховуючи доведеність позовних вимог, а також визнання позовних вимог відповідачем у повному обсязі, що не порушує його права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним правочину, вчиненого у формі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Д.С. 03.04.2007 за р.№265 та скасуваня державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 160, 223, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Д.С. 03.04.2007 за р.№265 та скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ «Б-1», загальною площею 86,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська