328/2959/18
24.04.2019
24 квітня 2019 року м.Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним,
Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним. Позов мотивує тим, що 10.04.1998 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який діяв через свого представника ОСОБА_4, укладено договір купівлі - продажу на Запорізькій товарній біржі «Правобережна», за умовами якого позивач придбала у відповідача 11/20 частин жилого будинку №13 і частину надвірних споруд по вулиці Ковальській (Куйбишева) в місті Токмаку Запорізької області. Договір купівлі - продажу було зареєстровано в Токмацькому бюро технічної інвентаризації. При звернені позивача до нотаріальної контори з заявою щодо посвідчення договору купівлі-продажу нотаріально, отримала відмову в звязку з тим, що вказаний договір недійсний, оскільки не засвідчений нотаріально. Позивач зазначила, що 11/20 частин жилого будинку належить їй на підставі договору купівлі-продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі у 1998 році та те, що цей договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом, але з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснювала право користування та володіння 11/20 частин жилого будинку у повному обсязі, тому як мешкала у будинку, сплачувала всі комунальні послуги, здійснювала капітальний та поточний ремонт.
Разом з тим позивач вказала, що реєстрація державним комунальним підприємством з технічної інвентаризації за позивачем права власності на 11/20 частин жилого будинку на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 10.04.1998, не суперечила чинному на той час законодавству та зазначила, що реєстрація за позивачем права власності на 10.04.1998 на підставі даного договору є законною та ніким не оспорювалась.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала судові заяву про розгляд справи у її відсутність і підтримання позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.
Згідно з договором купівлі продажу від 10.04.1998, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, діючої від імені ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності №47, на Запорізькій товарній біржі «Правобережна», позивач придбала у відповідача 11/20 частин жилого будинку №13 і частину надвірних споруд по вулиці Ковальській (Куйбишева) в місті Токмаку Запорізької області.
Судом зясовано, що договір купівлі - продажу зареєстровано в Токмацькому бюро технічної інвентаризації, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення р№426.
03.10.2000 позивач отримала Державний акт на право приватної власності на землю за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Ковальська, будинок 13, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №070557/
Встановлено, що при зверненні позивача до нотаріуса, було зясовано, що вказаний договір не засвідчений нотаріально, тому нотаріус не може взяти його до уваги.
В єдиному реєстрі прав на нерухоме майно відомості про позивача відносно житлового будинку відсутні.
Відповідно до довідки №132 від 15.04.2019 КП «Абрис», станом на 01.01.2013 будинок за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Ковальська, 13, обліковується за ОСОБА_1 11/20 частки на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.1998, р.№Т-13, посвідченого Запорізькою товарною біржою «Правобережна». Зареєстрованого бюро технічної інвентаризації.
Судом встановлено, що позивачу житловий будинок належить на підставі договору купівлі-продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі «Правобережна» 10.04.1998 та те, що зазначений договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом.
В ході судового розгляду з"ясовано, що з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснював право користування та володіння даним житловим будинком у повному обсязі, тому як мешкала та зареєстрована у будинку.
Згідно ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).
Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У відповідності із ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі.
Таким чином, реєстрація комунальним підприємством Токмацьким бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 10.04.1998 не суперечила чинному законодавству.
Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу 11/20 частин жилого будинку і частин надвірних споруд за адресою: Запорізька область, місто Токмак, вулиця Ковальська, 13, який укладений 10.04.1998 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, діючої від імені ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності №47, на Запорізькій товарній біржі «Правобережна», реєстраційний №Т-13.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Рішення суду складено 25 квітня 2019 року.

Суддя: