Провадження № 2/344/1883/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Шамотайло О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.06.2018 близько 18-20 год. в м. Івано-Франківську на регульованому перехресті вулиць Івасюка-Миколайчука ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц СЛК 200», реєстраційний номер ES39201 не врахував дорожніх умов, стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем «Опель Астра» реєстраційний номер RP70937 під керуванням ОСОБА_1 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 місце пригоди залишив. Відповідач порушив вимоги п. 2.3б, 2.10а, 12.1, 10.5, 11.4 Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та визнаний судом 11.07.2018 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. Оскільки автомобіль позивача зазнав ушкоджень, а автомобіль відповідача не був забезпеченим полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то просить стягнути з відповідача у відповідності до ст. 1187 ЦК України завдану ним шкоду в розмірі 11615,57 грн., 600 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 4000,00 грн. моральних збитків, та понесені витрати по оплаті на професійну правничу допомогу і сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову та просила його задовольнити, надалі подала суду заяву за змістом якої просить про подальший розгляд справи проводити за її відсутності, просить задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, правом на відзив не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала суду, що 17.06.2018 в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Івасюка-Миколайчука ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц СЛК 200», реєстраційний номер ES39201 виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем «Опель Астра» реєстраційний номер RP70937 під керуванням ОСОБА_1, де свідок перебувала в авто позивача, як пасажир, а ОСОБА_2 місце пригоди залишив після чого ОСОБА_1 викликала поліцію.

Заслухавши свідка та позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018, яка набрала законної сили 24.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП.

Оскільки автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження від зіткнення з автомобілем відповідача ОСОБА_2, який по матеріалах справи є винною особою у цьому зіткненні, то відповідно дії відповідача перебувають у причинному звязку з настанням наслідків - шкоди належному позивачеві автомобілю.

Транспортний засіб ОСОБА_2, не був застрахований, а тому страхового відшкодування позивач стверджує, що не отримував.

Водночас позивач стверджує, що в досудовому порядку на його звернення відповідач не реагував, питання мирного врегулювання спору не вирішено.

Згідно до Висновку №169 від 05.07.2018 року автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку складеного експертом ОСОБА_4, який долучено до матеріалів справи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «Опель Астра» реєстраційний номер складає 11615,57 грн.

На підставі наведеного, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь із відповідача шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 11615,57.; стягнути з відповідача витрати по оплаті послуг за складення Висновку автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку в розмірі 600,00 грн. та понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4400,00 грн.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був , хоч цей договір і укладений на користь третьої особи. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування , але не зобовязує одержати його.

При цьому, позивач станом на час звернення до суду є співвласником транспортного засобу, якому було завдано шкоду.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода відшкодовується особою яка завдала шкоду, тобто винною особою, а винною особа визнається відповідним рішенням, тобто з моменту, коли рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнямособи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, щокожна сторона повинна довестиобставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 5ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншимиучасниками справи.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Так, згідно постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.07.2018, яка набрала законної сили 24.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 17.06.2018р. о 18-20 год. на перехресті вулиць Івасюка-Миколайчука в м. Івано-Франківську (а.с.23).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 17.06.2018 о 18-20 год. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську на регульованому перехресті вулиць Івасюка-Миколайчука керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц СЛК 200», реєстраційний номер ES39201 не врахував дорожніх умов, стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху допустивши зіткнення з автомобілем «Опель Астра» реєстраційний номер RP70937, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, 17.06.2018 о 18-20 год. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську на регульованому перехресті вулиць Івасюка-Миколайчука керуючи транспортним засобом «Мерседес-Бенц СЛК 200», реєстраційний номер ES39201, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже факти, встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, а саме факт вчинення відповідачем ДТП, що встановлені вказаною постановою та матеріалами справи, суду не підлягає доказуванню за даною справою.

Володільцем пошкодженого транспортного засобу був відповідач.

Згідно із статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З метою встановлення вартості відновлювального ремонту, позивачем було замовлено Висновок №169 від 05.07.2018 року автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку.

Відповідно до Висновку №169 від 05.07.2018 року автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу становить 11615 грн. 57 коп. (а.с.24-34).

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Положеннями ч. 1 ст. 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно доположень ст. 12ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На переконання суду, надані позивачем докази, зокрема, судове рішення від 11.07.2018р. та Висновок №169 від 05.07.2018 року автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, підтверджують факт спричинення шкоди, протиправність дій відповідача, наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідками у виді шкоди.

Варто також зазначити, що відповідно до положень ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване всудовому рішенні.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підсумовуючи наведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданої ним шкоди в розмірі 11615,57 грн. та 600 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. то, слід вказати таке.

Згідно зі ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також в звязку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, вчиненного з вини відповідача, позивач безумовно зазнав моральних страждань, а відтак переніс нервовий стресс та душевні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування завданої правопорушенням моральної шкоди,суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача, фінансове становище, субєктивне відношення до вчиненого відповідача, а також вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні,і встановлює його в сумі 1500,00 грн..

Даний розмір відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини, досліджені в судовому засіданні та відповідає вимогам розумності і справедливості та є співмірним і доцільним у даному провадженні.

Щодо відшкодування витрат на надання правової допомоги, то суд зазначає наступне.

Дослідивши акт приймання-передавання наданих правничих робіт між позивачем та його адвокатом, враховуючи всі фактичні обставини справи, її тривалість, складність, обєм виконаних адвокатом робіт та погоджену сторонами їх вартість, судом не встановлено завищення вартості чи їх розбіжності, а тому суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача 4400,00 грн. витрат по оплаті за надану правову допомогу.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 22-23, 1166, 1187-1188 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, ст.ст. 12-13, 49, 78, 81-82, 102, 106, 110, 256-257, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Івано-Франківськ, вул. Стуса 28а/30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 194Б/55) матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 11615,57 грн., 600 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 1500,00 грн. моральних збитків.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Івано-Франківськ, вул. Стуса 28а/30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 194Б/55) витрат по оплаті за надану правову допомогу в сумі 4400,00 грн. та 704,80 грн. по оплаті судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шамотайло