Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В..М.
Справа № 414/2424/18
Провадження № 22-ц/810/142/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Дашдаміров Ельдар Акперович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 09 січня 2019 року ухваленого судом у складі судді Ковальова В.М.

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині включення до складу спадщини у вигляді недоотриманих страхових виплат, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Дашдаміров Ельдар Акперович,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказало, що приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Е.А. 05 квітня 2018 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом № 460, згідно з яким приватний нотаріус посвідчує, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4, 1934 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є його донька - ОСОБА_2. До складу спадщини входить право на недоотриману суму страхових виплат у розмірі 17 522,37 грн., що підтверджується довідкою, виданою управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 05 грудня 2017 року № 03/2677. Копія вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом отримана позивачем в якості додатка до заяви ОСОБА_2 про виплату недотриманих страхових виплат за потерпілого ОСОБА_4 від 06.04.2018 року.

Позивач посилається на те, що сума страхових виплат за період з 01.11.2015 року по 23.09.2017 року (дата смерті потерпілого) в сумі 17 522,37 грн. не може входити до складу спадщини померлого ОСОБА_4, оскільки останній не набув права на щомісячні страхові виплати за вказаний період, бо не звертався до робочих органів Фонду на території підконтрольній владі України. Посилаючись на ст.1301 ЦК України позивач вважає, що приватним нотаріусом неправомірно до складу спадщини включено суму страхових виплат померлого у розмірі 17522, 37 грн. У зв'язку з чим, просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2018 № 460, видане приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Е.А. недійсним в частині включення до складу спадщини гр. ОСОБА_2 недоотриманої, її батьком - ОСОБА_4 суми страхової виплати в розмірі 17 522,37 грн. за період з 01.11.2015 по 23.09.2017 та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 09 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині включення до складу спадщини у вигляді недоотриманих страхових виплат відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося з апеляційною скаргою? в якій не погоджується з оскаржуваним рішення, вважає його незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального права та просить суд скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 09 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2018 року №460 в частині включення до складу спадщини ОСОБА_2 недоотриманої її батьком - ОСОБА_4 суми страхової виплати в розмірі 17522, 37 грн. за період з 01.11.2015 року до 23.09.2017 року та вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати за період з 01.11.2015 року до 23.09.2017 року спадкодавцю нараховані не були, а тому в розумінні ст.1227 ЦК України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини. Потерпілий ОСОБА_4 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в разі часткової чи повної втрати працездатності в сумі 716,65 грн. у Попаснянському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області до 01.11.2015 року. Потерпілому припинено нарахування щомісячної страхової виплати з 01.11.2015 року. На підставі постанови Попаснянського відділення від 01.02.2016 року №1217/673/673/29 ОСОБА_4 припинено виплату щомісячних страхових сум в розмірі 716, 65 грн. з 01.02.2016 року. Потерпілий за період з 01.11.2015 року не звертався з заявою про поновлення раніше призначеної страхової виплати до робочих органів Фонду соціального страхування України на території підконтрольній владі України, за таких підстав спадкоємець - ОСОБА_2 не має права на отримання щомісячних страхових виплат, так як ці виплати не входять складу спадщини.

В порушення вимог ЦПК України суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог. Предметом розгляду є саме встановлення правомірності чи неправомірності складання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо щомісячних страхових виплат за період з 01.11.2015 року до 23.09.2017 року, а не встановлення правомірності чи неправомірності припинення потерпілому (спадкодавцю) щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності органами Фонду соціального страхування України. Кремінський районний суд Луганської області при розгляді справи надав правову оцінку діям органів Фонду соціального страхування щодо припинення потерпілому ОСОБА_4 щомісячних страхових виплат, та на підставі наданої оцінки щодо неправомірності таких дій органів Фонду соціального страхування України відмовив Управлінню у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання приватний нотаріус Кремінського районного нотаріального округу Дашдаміров Ельдар Акперович не з'явився про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про місце та час судового засідання повідомлена у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив, що судом встановлено, що ОСОБА_2 23 листопада 2017 року звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про видачу свідоцтва по право на спадщину за законом. Нотаріус під час виконання своїх обов'язків здійснив запит до Фонду про наявність у померлого заборгованості по страховим виплатам.

Листом від 05 грудня 2017 року Фонд повідомив нотаріуса про те, що ОСОБА_4 необхідно донарахувати щомісячні страхові виплати з 01 листопада 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 березня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року в сумі 62 грн. 19 коп., на загальну суму 17 522 грн. 37 коп.

Встановивши вказані обставини, суд вважав, що нотаріус відповідно до вимог ст. 1227 ЦК України правомірно 05 квітня 2018 року видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі на недоотримані страхові виплати у розмірі 17 522 грн. 37 коп. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав суду правових та фактичних підстав, при наявності яких свідоцтво про право власності на спадщину за законом необхідно визнати недійсним.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32).

Його донька, ОСОБА_2 23.11.2017 року звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Ельдаром Акперовичем було направлено запит до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно наданої довідки Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 05.12.2017 року №03/2677 потерпілому ОСОБА_4 необхідно до нарахувати щомісячні страхові виплати з 01.11.2015 року по 23.09.2017 року враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року в сумі 62, 19 грн. на загальну суму 17522, 37 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 перебув на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Попаснянському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області (а.с.10).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 внесено зміни до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшло селище Голубівське Попаснянського району Луганської області де мешкав потерпілий ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Постановою Попаснянського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 01 лютого 2016 року №1217/673/29 припинено виплату ОСОБА_4 щомісячної страхової суми в розмірі 716, 65 грн. з 01 лютого 2016 року. Тобто з 01 лютого 2016 року страхові виплати ОСОБА_4 не нараховувалися. За таких обставин страхові виплати з 01 лютого 2016 року, які не нараховувались померлому не включаються до складу спадщини.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Колегія суддів судової палати вважає, що є підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину в частині включення до складу спадщини страхових сум на загальну суму 17522, 37 грн., оскільки до складу спадщини включені суми страхових виплат, які не були нараховані померлому з 01 лютого 2016 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог. З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлялися вимоги щодо визнання свідоцтва про право на спадщину в частині включення до спадкового майна страхових сум за період з 01.11.2015 року до 23.09.2017 року. Однак, суд першої інстанції надав правову оцінку діям позивача щодо припинення потерпілому ОСОБА_4 страхових сум, що не є предметом судового розгляду.

Колегія суддів судової палати погоджується із доводами скаржника в частині того, що суд першої інстанції помилково послався на постанову ВП ВС від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц, оскільки правовідносини, які зазначені у справі №243/3505/16-ц не є тотожними з правовідносинами з якими до суду звернувся позивач.

На підставі викладеного, відповідно до положень п.2 ч.1 ст 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до підпункту «в» пункту 3 частини першої статті 382, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу скаржника задоволено, то на користь скаржника підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1762, 00 грн (а.с.1), за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 2643, 00 грн. (а.с.85). На користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 4405, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 09 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Заявлені вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині включення до складу спадщини у вигляді недоотриманих страхових виплат задовольнити.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.04.2018 року № 460, видане приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Е.А, недійсним в частині права ОСОБА_2 на недоотримані страхові виплати на загальну суму 17522, 37 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, , судові витрати по сплаті судового збору 4405, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: