Справа № 569/291/19
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi головуючої суддi ОСОБА_1 при секретарі судового засідання Корнійчук А.В. розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Просила усунути перешкоди у користуванні належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 35 в будинку № 440А по вул. Соборній у м. Рівне Рівненської області.
Свої вимоги обгрнутовує тим, що вона , є власником квартири АДРЕСА_1.
Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13.07.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 432, витягом з Державного реєстру правочинів № 10124595 від 13.07.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав № 31188659 від 05.09.2011 року.
У вказаній квартирі вона не зареєстрована, але користується нею, як власник.
При зверненні в центр надання адміністративних послуг з метою реєстрації сина у вказаній квартирі, дізналася, що в ній зареєстрований громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого вона не знає. Про його реєстрацію у належній їй квартирі вона довідалась лише нещодавно і у цій квартирі він не проживає щонайменше з дати набуття нею квартири у власність.
ОСОБА_3 власник квартири, не бажає щоб особа, яка не є членом її сім'ї, була зареєстрована у її квартирі.
За тієї умови, що відповідач зареєстрований у належній їй квартирі, вона не має змоги у повній мірі користуватись своєю власністю, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду, щоб усунути перешкоди у користуванні належною їй квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивачка ОСОБА_2 подала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позов підтримує та просила задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився повторно. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чиномрекомендованою кореспонденцією. З заявою про розгляд справи у його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280- 282 ЦПК України, проти чого не заперечила позивачка.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Судом встановлено, щоОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується оглянутим договором купівлі-продажу квартири від 13.07.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 432 , витягом з Державного реєстру правочинів № 10124595 від 13.07.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав № 31188659 від 05.09.2011 року.
З оглянутої судом будинкової книги на АДРЕСА_2 вбачається, що з 2008р. особи під іменем ОСОБА_3 у даній квартирі зареєстрованим не значиться.
За інформацією відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Рівненській області ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 з 31.07.1992 року і по даний час значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. кв. 35 .
Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є членом сімї позивачки, та не являється співвласником квартири.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до абзацу 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з приписами ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідач не є членом сім'ї та родини позивачки , а тому його реєстрація у належній позивачці квартирі є порушенням її прав, як власника на розпорядження, користування та володіння своїм майном на власний розсуд.
За таких умов, єдиним способом захисту права позивача та усунення перешкод у користуванні належним позивачці майном є визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141,264-268, 273, 280-284, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 , задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою № 35 в будинку № 440А по вул. Соборній у м. Рівне Рівненської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5. Повний текст рішення виготовлено 24.04.2019 року.

Суддя: О.В.Панас