ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1071/17 Номер провадження 22-ц/814/1094/19Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.,

секретар: Ряднина І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

Позов обгрунтовано тим, що 19 червня 2016 року під час сварки відповідач ОСОБА_3 умисно наніс їй удар металевою частиною вил в область голови. Згідно висновку судово-медичної експертизи №130 від 22.07.2016 року внаслідок протиправних дій відповідача вона отримала тілесні ушкодження, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. За даним фактом, за її заявою 20.06.2016 року Новосанжарським відділенням поліції Кобеляцького відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області зареєстровано кримінальне провадження №0000329 за ч. 1 ст.125 КК України. В подальшому дії винної особи перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України.

Зазначила, що в період з 19 червня по 4 липня 2016 року перебувала на лікуванні в стаціонарному відділенні Новосанжарської центральної районної лікарні, а з 5 по 12 липня 2016 року у Полтавській обласній клінічній лікарні з діагнозом - ушиб головного мозку легкого ступеню, астеноневротичний і цефалогічний синдроми, ушиб м'яких тканин. Для проведення лікування їй необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо, і які були придбані за її кошти. Водночас вона вимушена була проходити діагностичне обстеження та лікування в спеціалізованих медичних установах, які знаходяться за межами місця її постійного проживання в обласному центрі, що спричинило значні додаткові витрати на транспорт. Зазначила, що загальний розмір витрат на лікування становить 5691,91 грн., надавши фіскальні чеки на придбання медикаментів.

Позивач в позовній заяві також зазначила, що ОСОБА_3 заподіяв їй тілесні ушкодження за обставин, які спричинили значні моральні страждання та ускладнили процес її подальшої психологічної і фізичної реабілітації, вважає, що їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначилися негативними змінами у її житті.

У позові ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану їй майнову шкоду (збитки) вчиненням коримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України в розмірі 5691, 91 грн., яка складає загальну вартість придбання потерпілою лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, а також витрат на транспорт; просила стягнути завдану їй моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в розмірі 34800 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 рокув задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України в розмірі 5691, 91 грн.

У скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні злочину доведена вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.03.2017 року, який набрав законної сили і є чинним. Під час розгляду справи ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнавав повністю.

Вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано залишив поза увагою надані позивачем докази та поставив під сумнів факт її тривалого лікування у медичних закладах, не надав будь-якої правової оцінки довідці медико-консультаціного центру в м.Полтаві та прийшов до висновку, що частина поданих фіскальних чеків на придбання медичних препаратів не відповідає призначеному лікуванню, чим порушив процедуру оцінки доказів.

Враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 рокупідлягає апеляційному перегляду в частині вимог ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, так як свою незгоду з відомовою у задоволенні її позову про стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2 у апеляційній скарзі не заявляла.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області області від 01.03.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 19.06.2016 року близько 20 години, знаходячись біля господарства за адресою: с.Дмитренки, вул. Молодіжна, Новосанжарського району, Полтавської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, завдав удар металевою частиною граблів в область лівого ока ОСОБА_2, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку легкого ступеня, садна в області лівої бровної дуги, синця в області лівої щоки, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 20, 21).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтями 12, 11, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, позивачем не було надано доказів перебування її на лікуванні в стаціонарному відділенні Новосанжарської центральної районної лікарні, лише долучено до матеріалів справи виписку нейрохірургічного відділення ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського з історії хвороби № 13312 за період з 05.07.2016 року по 12.07.2016 року, видану ОСОБА_4, яка не є стороною по даній справі (а.с. 15).

Із наданих позивачем копій фіскальних чеків на придбання медикаментів вбачається, що в більшості чеків містяться назви лікарських препаратів та медикаментів, які не відповідають призначеному їй лікуванню, зазначеному у виписці з історії хвороби.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачем не було надано суду належних і переконливих доказів, які б свідчили про те, що нею було затрачено кошти на лікування у визначених і наведених у поховній заяві закладах охорони здоровя, суд першої інтсанції прийшов до вірного висновку про відмову у відшкодуванні матеріальних витрат на лікування потерпілої від злочину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, доводи скарги про встановлення вини відповідача у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, вироком суду, не може бути безумовною підставою для стягнення завданої матеріальної шкоди.

Посилання на довідку медико-консультаціного центру в м.Полтаві Приватного підприємства «Фоліна» не заслуговують на увагу, оскільки вказана довідка не містить дати її складання та носить рекомендаційний характер. (а.с. 19).

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : О.А. Лобов

ОСОБА_5