Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 161/2235/14-ц

провадження № 61-40633св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»,

відповідачі: ОСОБА_4, управління Державної міграційної служби України у Волинській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Волинської області у складі судді Киці С. І. від 31 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, управління Державної міграційної служби України у Волинській області, про виселення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі судді Крупінської С. С. від 25 березня 2014 року позов

ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено. Виселено ОСОБА_4 із займаної нею квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 25 березня 2014 року відмовлено.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням, 01 серпня 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31 серпня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказане рішення районного суду відмовленоз підстав, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційну скаргу подано після спливу встановленого частиною другою статті 358 ЦПК України граничного річного строку з дня складення повного тексту судового рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску такого строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року, ОСОБА_4просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона особисто не отримувала ухвалу суду першої інстанції про перегляд заочного рішення від 15 травня

2014 року, про зміст повного тексту оскаржуваного рішення їй та її представнику стало відомо лише 31 липня 2018 року. Крім того, апеляційним судом не було розглянуто заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі є помилковим, що позбавляє заявника права на захист порушених прав, свобод та інтересів.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскаржуване заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2014 року ухвалене за правилами, які діяли до набрання чинності 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України, внесених Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Частиною першою пункту 13 Перехідних положень ЦПК України визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 294 ЦПК України2004 року, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України 2004 року у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення від 15 травня 2014 року позивач отримала 21 травня 2014 року (а. с. 60 т. 1), отже останнім днем строку на апеляційне оскарження є 02 червня 2014 року (із врахуванням вихідних днів), а апеляційна скарга подана лише 01 серпня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є відповідачем у справі та належним чином була повідомлена про розгляд її заяви про перегляд заочного рішення суду, призначений на 15 травня

2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та її клопотанням про відкладення розгляду справи, призначеного на вказану дату (а. с. 51, 54 т. 2).

Установивши, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення отримала 21 травня 2014 року, однак з апеляційною скаргою звернулася лише 01 серпня 2018 року, тобто після спливу більше чотирьох роківз дня складання повного тексту судового рішення, та не надала доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з підстав, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого

2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Враховуючи те, що річний строк, визначений частиною другою

статті 358 ЦПК Україниє присічним, поновленню не підлягає, а тому доводи касаційної скарги про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження є безпідставними.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 31 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта