Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/26815/17

провадження № 61-16353 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Макаренко І. О. від 04 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Гаращенка Д. Р., від 06 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» про скасування рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Встановив:

В липні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» (далі - ОСББ «Хмельницький») про скасування рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Позовна заява мотивована тим, що позивач відповідно до договору дарування нежитлового приміщення від 29 березня 2008 року є власником нежитлових приміщень першого поверху літ. «А», площею 570,9 кв. м, які знаходяться у будинку АДРЕСА_1.

Відповідальним за обслуговування вказаного будинку є ОСББ «Хмельницький». Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015 року з 01 січня 2015 року йому, як власнику вищезазначених нежитлових приміщень, підвищено плату за утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу з 5,00 до 7,00 грн за 1 кв. м загальної площі нежитлового приміщення.

Таке підвищення плати обґрунтоване зростанням тарифів на електроенергію, воду та водовідведення, теплову енергію, зростання мінімальної заробітної плати. На дату прийняття цього рішення позивач не був членом ОСББ, проте таке рішення є обов'язковим для виконання позивачем в силу укладеного між ним та відповідачем договору від 10 липня 2008 року. Позивач зазначає, що для власників житлових приміщень, які становлять абсолютну більшість усіх приміщень зазначеного будинку, розмір плати на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу з 2009 року та станом на день подання позову залишається незмінним та становить 5,00 грн за 1 кв. м загальної площі приміщень.

Підвищення плати на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу відповідачем здійснено вибірково та суперечить вимогам Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» і Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 (далі - Порядок).

Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнень, просив суд визнати незаконним рішення загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015 року в частині встановлення йому з 01 січня 2015 року зазначеного розміру плати на утримання та обслуговування відповідного житлово-будинкового комплексу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконним рішення загальних зборів членів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015 року у частині встановлення з 01 січня 2015 року розміру плати на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу, розташованого у АДРЕСА_1, для власників нежитлових приміщень у розмірі 7,00 грн за 1 кв. м загальної площу приміщення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що на підставі досліджених матеріалів справи та доводів позивача вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду в квітні 2018 року, ОСББ «Хмельницький» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року, постанову апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли передчасних висновків про необхідність задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з Шевченківського районного суду м. Києва.

У відзиві на касаційну скаргу, надісланому до Верховного Суду в червні 2018 року, ОСОБА_6 просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржувані судові рішенням, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

24 травня 2018 року справа передана на розгляд Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, судами установлено, що на підставі договору дарування нежитлового приміщення від 29 березня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т. І. за реєстровим № 1-1411 позивач є власником нежитлових приміщень першого поверху в літ. «А», площею 570,9 кв. м, які знаходяться у будинку АДРЕСА_1.

Власниками приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Хмельницький».

10 липня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір з надання послуг з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу будинку АДРЕСА_1, забезпечення належної експлуатації, якісного та своєчасного надання житлово-комунальних послуг. Забезпечення відповідних умов користування неподільним та загальним майном (далі - Договір).

07 листопада 2009 року загальними зборами ОСББ «Хмельницький» прийнято рішення про встановлення з 01 грудня 2009 року тарифу на обслуговування будинку АДРЕСА_1 в розмірі 5,00 грн за 1 кв. м загальної площі приміщень, що знаходяться у власності, для всіх категорій споживачів.

Загальними зборами членів ОСББ «Хмельницький» (протокол від 28 січня 2012 року) затверджено статут ОСББ «Хмельницький», який 12 жовтня 2012 року зареєстрований Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією.

Згідно пунктів 1, 1.4, 1.6, 2, 2.1 статуту ОСББ «Хмельницький» є юридичною особою з моменту видачі свідоцтва про державну реєстрацію, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах, печатку з власним найменуванням та інші необхідні реквізити. Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання. Діяльність об'єднання регулюється Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Цивільним, Житловим, Земельним кодексами України, іншими нормативно?правовими актами та цим статутом. Метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

24 січня 2015 року рішенням загальних зборів ОСББ «Хмельницький» з 01 січня 2015 року встановлено платежі на утримання та обслуговування житлово-будинкового комплексу будинку АДРЕСА_1 в розмірі 7,00 грн за 1 кв. м загальної площі нежитлових приміщень, які знаходяться в приватній власності юридичних та фізичних осіб.

З протоколу від 24 січня 2015 року вбачається, що економічного обґрунтування збільшення плати на утримання та обслуговування зазначеного житлово?будинкового комплексу при прийнятті оскаржуваного рішення не здійснено.

Частиною першою статті 55 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною сьомою статті 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, далі - Закон) визначено, що відповідне об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами об'єднання.

Частиною п'ятою статті 9 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що власники приміщень, розташованих у межах одного житлового комплексу, які не є членами об'єднання, можуть укладати з об'єднанням угоди про співпрацю та дії у спільних інтересах.

Статтею 16 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту шляхом скликання загальних зборів, зокрема, для виконання статутних завдань, здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом.

Частинами першою та другою статті 20 Закону (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), визначено, зокрема, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктами першим, другим та третім Порядку (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), визначено, зокрема, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках), тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - це вартість надання таких послуг, яка підлягає розрахунку на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість.

Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг).

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. м загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Аналіз вище вказаних норм та встановлені обставини справи дають підстави для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.

Судами правильно встановлено, що віднесення юридичної особи за характером здійснюваної діяльності до неприбуткової установи/організації не позбавляє її статусу суб'єкта господарювання, який здійснює діяльність в сфері надання певних послуг. Правильним є висновок про те, що при прийнятті рішення загальних зборів ОСББ «Хмельницький» від 24 січня 2015 року щодо збільшення тарифу на послуги з утримання і обслуговування відповідного будинку для власників нежитлових приміщень зміна тарифів та розрахунку оплати послуг не мало економічної обґрунтованості виходячи з калькуляційної одиниці в 1 кв. м площі, яка перебуває у власності кожного співвласника, що суперечило діючим на той час нормативно-правовим актам, які прямо вимагали такого економічного обґрунтування.

Таким чином, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про задоволення позову, оскільки ні положеннями Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ні нормами Порядку, не передбачено можливості поділу тарифів на послуги по категоріям споживачів, тобто, окремо для власників квартир та власників нежитлових приміщень. Калькуляційною одиницею для проведення розрахунку є 1 квадратний метр площі, що перебуває у власності, незалежно від її характеристик. Частка участі співвласників в загальному обсязі витрат на утримання будинку визначається пропорційно площі приміщень, що їм належать, а не в залежності від цільового призначення таких приміщень.

Отже, приймаючи рішення про встановлення співвласникам нежитлових приміщень в будинку за адресою: АДРЕСА_1, підвищеного платежу за послуги з утримання і обслуговування будинку, в порівнянні з власниками квартир, загальними зборами Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» порушено положення діючого законодавства.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 04 червня 2018 року, прийнятій за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 26-і про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 26-і, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про те, що правильним є рішення загальних зборів ОСББ щодо розмежування розміру внесків за видом об'єкту нерухомого майна, а не за людиною або громадянином, тобто розмір внесків визначено залежно від виду об'єкту нерухомого майна (квартира або нежитлове приміщення) і відсутня залежність розміру внесків до конкретної людини або громадянина (справа № 753/10763/17, провадження № 61-17155св18).

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення положень статті 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вирішення цих правових питань з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики, що підлягає вирішенню Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України та з урахуванням наведеного наявні підстави для передачі справи на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

Ухвалив:

Передати на розгляд ОбєднаноїПалати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 761/26815/17 (провадження № 61-16353св18) за позовом ОСОБА_6 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» про скасування рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, за касаційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Хмельницький» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська