КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/11417/19-ц

провадження № 22-ц/824/7278/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання -Нечваль А.А.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року у складі судді Писанця В.А.

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив витребувати у Печерської районної в м. Києві державної адміністрації відеозаписи із систем відеоспостереження, зроблені 25 лютого 2019 року біля вхідних дверей чоловічого туалету (WC) у період часу з 16.35 год. до 16.50 год.

В обґрунтування вимог зазначав, що 25 лютого 2019 року приблизно о 16.37 год. зайшов до туалету (WC) у приміщенні Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Через декілька секунд до туалету зайшов працівник Печерської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3, який пройшов в іншу частину туалету, переконавшись, що немає свідків, вийшов із туалету та виключив при цьому світло. Стверджував, що ОСОБА_3 навмисно виключив світло у туалеті для того, щоб заявник перебував у повній темряві. Зазначав, що такі негативні дії ОСОБА_3 завдали йому моральних страждань.

Вважає, що для досягнення повноти, всебічності та обґрунтованості судового розгляду цивільної справи необхідно забезпечити докази, а саме відеозапис, на якому зафіксовані вищеописані події. Звертав увагу на те, що забезпечення доказів може стати неможливим у зв`язку з тим, що відеозаписи з камер спостереження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації зберігаються протягом одного місяця.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення доказів задовольнити, оскільки вважає оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновок суду першої інстанції про те, що заявник не довів, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, є передчасним.

На думку ОСОБА_1 відеозапис є основним доказом, який підтверджує факт виключення світла в туалеті посадовою особою Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, який заявник не може самостійно забезпечити.

Зазначає про те, що є всі підстави вважати, що подання засобу доказування вже є утрудненим і його може бути втрачено, оскільки спливає термін зберігання необхідного відеозапису, який має значення для справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд керувався статтями 116-118 ЦПК України та виходив з того, що заявником не доведено, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень частин першої та другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Виходячи з історії права інститут забезпечення доказів передбачає вжиття судом невідкладних заходів фіксації до закріплення у визначеному процесуальним законом порядку фактичних даних, з метою використання їх як доказів при розгляді цивільної справи. Підставою таких заходів ЦПК України визначає неможливість надання такого доказу стороною або вірогідність його втрати.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Колегія суддів звертає увагу, що питання пов`язані із забезпеченням доказів вирішуються судом на власний розсуд з урахуванням обставин справи та наявних доказів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів ОСОБА_1 просив витребувати з Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відеозаписи із систем відеоспостереження, зроблені 25 лютого 2019 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не обґрунтовано необхідність витребування вищевказаних відеоматеріалів та не зазначено з яким саме позовом має намір звернутися ОСОБА_1 , також як і не зазначено яким саме чином відеозаписи з систем відеоспостереження, які розташовані біля чоловічого туалету, доводять незаконні дії посадової особи адміністрації, у чому саме полягає незаконність дій цієї особи та які саме права або інтереси заявника порушено.

Окрім того, посилаючись на те, що подання зазначених відеоматеріалів згодом стане неможливим (утрудненим), заявник обмежився лише вказівкою на те, що згідно даних адміністрації відеозаписи зберігаються протягом одного місяця. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження існування таких відеоматеріалів станом на час звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою про забезпечення доказів, а також докази на підтвердження інформації стосовно строку зберігання відеозаписів Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, а отже і існування загрози можливості неподання вказаних доказів у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 не наведено достатніх підстав для забезпечення доказів у розумінні вимог статей 116, 117 ЦПК України з огляду на недоведеність необхідності їх забезпечення, відсутність конкретизації обставини, для доказування яких вони необхідні, а також необґрунтованість існування обставин, за яких невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або, що засіб доказування може бути втрачений.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не сприяв в реалізації процесуального права заявника на отримання доказів шляхом їх забезпечення не знайшли свого підтвердження, оскільки судом першої інстанції правомірно встановлено відсутність належних процесуальних підстав для задоволення даної заяви.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай