КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/5349/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з Кредитної спілки «Альянс Україна» на її користь пеню за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу за прострочення виконання грошового зобов'язання згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року у цивільній справі №753/7699/13-ц за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 22 872,54 грн.,

інфляційні втрати внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року у цивільній справі №753/7699/13-ц за період з 01 жовтня 2013 року по 30 травня 2017 року в розмірі 8 011,23 грн.,

три процента річних внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року у цивільній справі №753/7699/13-ц за період 04 вересня 2013 року по 30 травня 2017 року в розмірі 1 216,17 грн.,

інфляційні втрати внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року у цивільній справі №753/13407/15-ц за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року в розмірі 13 006,84 грн.,

три процента річних внаслідок несвоєчасного виконання грошового зобов'язання згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року у цивільній справі №753/13407/15-ц за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року в розмірі 2 993,68 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є правонаступником після смерті ОСОБА_2, як кредитора у зобов'язанні за договором від ІНФОРМАЦІЯ_1 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за даним договором за період з 16 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року. Зазначене рішення суду відповідачем виконане лише 31 травня 2017 року.

Також зазначає, що грошове зобов'язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних не належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не входило до спадкового май на, а виникло на підставі рішення суду, а тому вона має право на відшкодування пені за кожен день прострочення виконання зобов'язання за період з 05 березня 2017 року по 30 травня 2017 року, а також на відшкодування інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року, за період з 01 жовтня 2013 року по 30 травня 2017 року у сумі 8 011,23 грн. та 3% річних за період з 04 вересня 2013 року по 30 травня 2017 року у сумі 1 216,17 грн.

Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 64 482,08 грн., однак, відповідачем вказане рішення суду було фактично виконане 31 травня 2017 року, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування інфляційних втрат, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року у сумі 13 006,84 грн. та 3% річних за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року у сумі 2 993,68 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що спадкування права на стягнення неустойки ( штрафу, пені у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, можливе лише за умови, що сплата неустойки ( штрафу, пені ) була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_2 за життя до закінчення терміну дії договору про банківський вклад щодо виконання цього договору до суду не звертався та таке рішення судом ухвалено не було, тому до позивача не перейшло право на стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням зобов'язання.

Крім цього, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року виконане, заборгованість у сумі 10 152,54 грн. відповідачем сплачена.

Позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача відшкодування інфляційних втрат, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року у сумі 13 006,84 грн. та 3% річних за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року у сумі 2 993,68 грн. також не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року ( справа №753/4351/17 ) ОСОБА_1 заявляла вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 05 листопада 2015 року по 04 березня 2017 року в сумі 10 814,80 грн., які були нараховані позивачем на грошове зобов'язання на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, за період з 05 листопада 2015 року.

Згідно вказаного рішення суду від 21 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у задоволенні її позову, оскільки згідно постанов про закінчення виконавчого провадження, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року також є таким, що виконано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 між Львівським відділення Кредитна спілка «Альянс Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску ( вкладу ) члена кредитної спілки на депозитний рахунок ( а.с. 12 ).

Згідно п. 1.1 зазначеного договору, член Кредитної спілки вносить внесок ( вклад ) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок на умовах строковості, зворотності та платності в сумі, що не перевищує 4 000 000 грн. на строк, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням - 15 січня 2010 року. Термін внеску складає тринадцять місяців із дня внесення.

Відповідно до п.1.2 цього договору, перший внесок складає 66 170,00 грн. ( там же ).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за №5-1627, ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні Кредитна спілка «Альянс Україна» на депозитному рахунку №0184-08д ЛВ 23с ( а.с. 13 ).

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок на депозитному рахунку у сумі 58 570 грн. та нараховані, але не виплачені проценти у сумі 5 100 грн. за договором №0184-08д ЛВ 23с від ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок в національній валюті, відкритий на ім'я ОСОБА_1 ( а.с. 21-22 ).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року, у цивільній справі №753/7699/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про відшкодування збитків, інфляційних втрат та трьох процентів річних, стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 5 579,75 грн. та 3% річних у сумі 4 572,79 грн., а всього 10 152,54,00 грн. ( а.с. 23-24 ).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року, у цивільній справі №753/13407/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про стягнення коштів, стягнуто з Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 32 365,52 грн., 3% річних у сумі 4 596,67 грн. та проценти за користування грошовими коштами у сумі 27 519,89 грн., а всього 64 482,08 грн. ( а.с. 25-26 ).

Відповідно до постанов про закриття виконавчого провадження від 06 червня 2017 року судові рішення по справі №753/7699/13-ц та №753/13407/15-ц виконані ( а.с. 65, 68 ).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідачем несвоєчасно виконано зобов'язання, яке виникло на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2013 року та від 05 листопада 2015 року, а тому відповідач зобов'язаний сплатити їй пеню лише за першим рішенням від 04 вересня 2013 року та інфляційні втрати, 3% річних за обома названими рішеннями ( а.с. 1-11 ).

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмолено за їх необґрунтованістю ( а.с. 149-153 ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, суд другої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, місцевим судом, на переконання апеляційного суду, вірно зазначено, що позивач є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, у відповідності до договору №0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску ( вкладу ) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки ( штрафу, пені ) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Таким чином, судом обґрунтовано зазначено, що спадкування права на стягнення неустойки ( штрафу, пені ) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, можливе лише за умови, що сплата неустойки ( штрафу, пені ) була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Проте, матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_2 за життя до закінчення терміну дії договору про банківський вклад щодо виконання цього договору звертався до суду та те, що таке рішення судом ухвалено, тому до позивача не перейшло право на стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням зобов'язання.

Окрім цього, з точки другої інстанції, рішеннями від 04 вересня 2013 року та 05 листопада 2015 року, зокрема, стягнуто інфляційні втрати, 3% річних у зв'язку з несвоєчасним виконання саме рішення від 10 червня 2011 року про стягнення заборгованості за договором вкладу.

Таким чином, в даному позові позивач просить стягнути інфляційні втрати, 3% річних, що передбачені ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішень, якими вже стягнуто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що виникла на підставі неналежного виконання правочину та стягнута рішенням суду.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тоді як, рішення суду за загальним правилом не може породжувати зобов'язання грошового характеру, тому що зобов'язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов'язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов'язання. Навіть у тому випадку, коли конкретна сума грошового зобов'язання встановлюється судовим рішенням, вона ґрунтується на факті несвоєчасного виконання договірних зобов'язань.

Слід також зазначити, що стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - це відповідальність, що носить компенсаційний характер за несвоєчасне виконання зобов'язання, а не боргове ( грошове ) зобов'язання.

Отже, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, на переконання суду другої інстанції, не поширюється на правовідносини, що виникли у зв'язку з несвоєчасним виконанням судових рішень від 04 вересня 2013 року та 05 листопада 2015 року, а тому в даній частині суд вірно прийшов до висновку про необґрунтованість цих вимог.

Разом з тим, варто звернути увагу, що рішенням від 05 листопада 2015 року стягнуто не тільки інфляційні втрати та 3% річних, а також стягнуто проценти за користування грошовими коштами у сумі 27 519,89 грн. відповідно до умов договору №0184-08д ЛВ 23с ( а.с. 25, 26 ).

Таким чином, на зазначену заборгованість ( 27 519,89 грн. ) за умови несвоєчасного виконання судового рішення підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки ця заборгованість виникла на підставі невиконання договірних зобов'язань.

Відтак, позовні вимоги в цій частині щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року підлягають задоволенню.

Окрім цього, не може бути підставою для відмови в задоволені позову в названій частині заява про застосування строку позовної давності ( а.с. 51 ), оскільки, позивачем заявлені вимоги - 07 грудня 2017 року в межах строків позовної давності, передбачених ст. 257 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду від 05 листопада 2015 року, яким встановлено розмір заборгованості, зокрема, по процентах.

Також, в даному випадку відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України носить триваючий характер, що додатково свідчить про своєчасність звернення позивача з даним позовом, враховуючи заявлений період, що починається з 05 листопада 2015 року.

Проте, апеляційний суд, не погоджується з наданим розрахунком заборгованості ( а.с. 19, 20 ), оскільки в його розрахунок закладена значно більша сума, ніж визначено апеляційним судом - 27 519,89 грн.

Відтак, в цій частині, позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню, а саме: інфляційні втрати в розмірі - 6 224,99 грн., 3% річних - 1 293,81 грн.

Інфляційні втрати в розмірі 6 224,99 грн. за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року, що нараховані на суму 27 519,89 грн. визначені за формулою 27 519,89 х 122,62 : 100 - 27 519,89, де 27 519,89 - сума заборгованості, 122,62 - індекс інфляції в період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року.

Індекс інфляції визначено як добуток щомісячних індексів ( 102, 100.7, 100.9, 99.6, 101, 103.5, 100.1, 99.8, 99.9, 99.7, 101.8, 102.8, 101.8, 100.9, 101.1, 101, 101.8, 100.9, 101.3 ) за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року

3% річних в розмірі 1 293,81 грн. за період з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року, що нараховані на суму 27 519,89 грн. визначені за формулою 27 519,89 х 0,03 х 572 : 365, де 27 519,89 - сума заборгованості, 572 - кількість днів прострочення з 05 листопада 2015 року по 30 травня 2017 року, 365 - базове значення, 0,03 - 3 відсотка річних.

За таких обставин, суд першої інстанції, в названій частині неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог з приводу стягнення інфляційних втрати в розмірі - 6 224,99 грн., 3% річних - 1 293,81 грн., що пов'язані з несвоєчасним виконання рішення суду від 05 листопада 2015 року в частині стягнення процентів за договором в розмірі - 27 519,89 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК Українита названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

В решті рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасовано відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Доводи відзиву Кредитної спілки «Альянс Україна» на апеляційну скаргу ( а.с. 180-181 ), зокрема, про те, що пеня не може бути нарахована на борг, який складається з інфляційних втрат та трьох процентів річних, позивач не є вкладником та до неї не може перейти право щодо стягнення штрафу, пені, які не були нараховані за час життя спадкодавця, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, є правою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення у визначеній апеляційним судом частині.

З приводу посилання відповідача, в даному відзиві, що позивачем нарахована заборгованість, що суперечить вимогам ст. 257 ЦК України, то зазначене спростовано викладеним, у відповідній частині.

Також, не може бути підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення у визначеній апеляційним судом частині доводи відзиву, про те, що позивач повторно звернулася з вимогами щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду від 05 листопада 2015 року за період з 01 жовтня 2013 року по 30 травня 2017 року та з 04 вересня 2013 року по 30 травня 2017 року, відповідно, оскільки, в справі 753/4351/17, як зазначає відповідач, такі вимоги не розглядалися ( а.с. 42-43, 44-45, 46, 47, 48 ).

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити строк для подачі цього відзиву, що визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 01 березня 2019 року ( а.с. 176-177 ), оскільки товариство не мало можливості своєчасно його подати.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь держави на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 625,20 ( 6 224,99 + 1 293,81 ) : 48 100,46 х ( 1 600 + 1 600 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про захист прав споживачів в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, що пов'язані з несвоєчасним виконання рішення суду від 05 листопада 2015 року щодо стягнення процентів за договором в розмірі - 27 519,89 грн. скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути із Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі - 6 224,99 грн., 3% річних - 1 293,81 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути Кредитної спілки «Альянс Україна» на користь держави судовий збір 625,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко