Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 676/7630/18

провадження № 61-7172ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року та касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», яка підписана представником БратухомЄвгеном Олександровичем, на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про визнання кредитного договору припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - ПАТ «УКРГАЗБАНК») про визнання кредитного договору припиненим та визнання незаконним нарахування процентів за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 72011фо/80-22, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит для споживчих потреб у розмірі 410 000,00 грн строком до 11 серпня 2016 року. У зв'язку із важким матеріальним станом у 2014 році позивач прострочив сплату декількох чергових платежів. 02 січня 2015 року він отримав претензію банку про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, а 18 лютого 2015 року відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 244 386,25 грн.

Вказував, що рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_4 на користь ПАТ «УКРГАЗБАНК» 280 412,03 грн кредитної заборгованості. Зазначав, що на момент звернення до суду ОСОБА_1 погасив 206 900,00 грн заборгованості, проте банк, помилково вважаючи кредитний договір діючим, продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим оплата заборгованості, яку вносив позивач, зараховувалася на погашення простроченої заборгованості по відсотках. Посилаючись на те, що дії ПАТ «УКРГАЗБАНК» свідчать про нерівне положення сторін договору та на порушення прав позивача як споживача послуг, ОСОБА_1 просив визнати кредитний договір № 72011фо/80-22, укладений 02 серпня 2011 року між ним та ПАТ «УКРГАЗБАНК», припиненим з 02 лютого 2015 року та визнати незаконним нарахування банком процентів за користування кредитом за спірним правочином з дати припинення дії кредитного договору.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано кредитний договір № 72011фо/80-22, укладений 02 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УКРГАЗБАНК» припиненим з 02 лютого 2015 року. Визнано незаконними дії ПАТ «УКРГАЗБАНК» щодо нарахування процентів за користування кредитом по вказаному договору з дати його припинення - 02 лютого 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 грудня 2018 року в частині визнання кредитного договору припиненим скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання кредитного договору припиненим з 02 лютого 2015 року відмовлено. Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 грудня 2018 року в частині визнання незаконними дій ПАТ «УКРГАЗБАНК» щодо нарахування відсотків за користування кредитом змінено, виключивши зазначення судом «з дати його припинення». В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року.

Касаційна скарга обґрунтована неправильним застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, що суд апеляційної інстанції помилково не врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, яким передбачено, що кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, а тому проценти нараховуватися не повинні і такі дії банку є незаконними. Висновок суду апеляційної інстанції свідчить про те, що суд не розрізняє правових підстав і наслідків, як виникають у результаті припинення зобов'язання і в результаті припинення договору.

ПАТ «УКРГАЗБАНК» засобами поштового зв'язку подало 08 квітня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Братухом Є. О., на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року. ПАТ «УКРГАЗБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій зробили помилкові висновки у частині визнання незаконними дій ПАТ «УКРГАЗБАНК» щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Вказує, що у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору відсотків, вважається, що строк договору настав і позичальник зобов'язаний повернути банку позику в повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Суди у порушення частини першої статті 1048 ЦК України не звернули увагу на те, що оскільки судове рішення від 02 вересня 2016 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не було виконане боржником вчасно, а тому проценти підлягають нарахуванню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання кредитного договору припиненим та визнання незаконним нарахування процентів за кредитним договором.

Отже, справа № 676/7630/18 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 676/7630/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ОСОБА_1 вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки лише у випадку припинення дії договору на дату пред'явлення банком вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, унеможливлюється право банку нараховувати відсотки за подальше користування кредитом. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, з урахуванням змісту позовних вимог, чому саме справа має виняткове значення для нього. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга ПАТ «УКРГАЗБАНК» та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про визнання кредитного договору припиненим.

Відмовити публічному акціонерному товариству акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Братухом Євгеном Олександровичем, на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про визнання кредитного договору припиненим.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат