АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/606/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

секретар: Торопенко Н.М.

особа яка подала скаргу - ОСОБА_5;

заінтересована особа - державне підприємство «СЕТАМ»;

особа яка подала апеляційну скаргу - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Черкаси апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області від 04 березня 2019 року ухваленого у складі судді Середи Л.В. у справі за скаргою ОСОБА_5 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 щодо передачі нерухомого майна, в якому зареєстровані малолітні діти, на примусову реалізацію (електронні торги), заінтересована особа державне підприємство «Сетам»-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2019 року ОСОБА_5 звернулася в суд із скаргою на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 щодо передачі нерухомого майна, в якому зареєстровані малолітні діти, на примусову реалізацію (електронні торги).

Вказувала, що 26 листопада 2015 року заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в цивільній справі було стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_8 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 8534,44 дол. США.

У травні 2018 року ПАТ «ОСОБА_8 Аваль» предявив виконавчий лист у справі №695/804/15-ц від 17 лютого 2016 року до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 до примусового виконання.

ОСОБА_6 прийняв до примусового виконання вказаний виконавчий документ та відкрив виконавче провадження.

31 травня 2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

14 грудня 2018 року приватний виконавець ОСОБА_6 провів опис квартири, загальною площею 52,1, житловою площею 27,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Під час проведення 14 грудня 2018 року опису квартири приватний виконавець ознайомився із житловими умовами сімї ОСОБА_5 та довідався про проживання в цьому житловому приміщенні чотирьох малолітніх дітей.

В грудні 2018 року приватний виконавець ОСОБА_6 подав до державного підприємства «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна.

На офіційному сайті ДТ «СЕТАМ» зареєстрована заявка приватного виконавця ОСОБА_6 щодо примусової реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_2. Вказана на сайті ДП «СЕТАМ» інформація по лоту свідчила про підготовку та подачу приватним виконавцем ОСОБА_6 заявки на реалізацію арештованого майна - спірної квартири, а також було зафіксовано дату проведення електронних торгів 11 березня 2019 року.

Скаржник вважає такі дії приватного виконавця протиправними та такими, що суперечить чинному законодавству про виконавче провадження.

Просила суд поновити скаржнику процесуальний строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця ОСОБА_6 Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 щодо подання до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію на електронних торгах арештованого нерухомого майна. Визнати протиправними дії приватного виконавця у виконавчому провадженні щодо оцінки нерухомого майна боржника та примусової реалізації на електронних торгах ДП «СЕТАМ» без згоди органу опіки та піклування арештованої квартири.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2019 року скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_5 процесуальний строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця ОСОБА_6 щодо передачі нерухомого майна , в якому зареєстровані малолітні діти, на примусову реалізацію (електронні торги).

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 щодо подання до ДП «СЕТАМ» заявки на реалізацію на електронних торгах (аукціоні) арештованого нерухомого майна - квартири, загальною площею 52,1, житловою площею 27,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_5 До набрання судовим рішенням законної сили зупинити стягнення на підставі виконавчого листа від 17 лютого 2016 року № 2-695-556/15.

Не погоджуючись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуально права, а тому просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою в задоволенні скарги відмовити.

Апелянт у своїй скарзі посилався на те, що скаржник фактично звернувся до суду з заявою про забезпечення скарги. Суд не вправі вживати заходів забезпечення скарги шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Крім того зазначає, що суд вийшов за межі наданих повноважень, оскільки в змісті скарги скаржник не посилається на Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За результатами розгляду такого спору вирішується питання чи було порушене право особи, за захистом якого вона звернулася до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення. Права скаржника не були порушені, а тому відсутні підстави для задоволення скарги. Скаржник діяв від свого імені, а не в інтересах малолітніх дітей, не доведено яким чином дії виконавця порушили права малолітніх. Крім того, реєстрація скаржником неповнолітніх осіб в квартирі АДРЕСА_4 є неправомірною, а тому дії, які були здійснені неправомірно, не можуть тягнути за собою порушення прав заподіювача неправомірної дії, повязаної з такою дією.

Також приватний виконавець зазначає, що судом неправомірно було поновлено процесуальний строк звернення до суду зі скаргою, оскільки інформація про наявність виставлення описаного та арештованого майна в межах виконавчого провадження, на електронні торги, розміщується на сайті ДП «СЕТАМ» та є у відкритому доступі. А тому у боржника була можливість ознайомитися з оголошенням ще задовго до подачі скарги до суду, тим більше, ДП «СЕТАМ» листом ще від 02 січня 2019 року повідомляв про дану обставину скаржника.

17 квітня 2019 року представник ОСОБА_5 надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте на підставі повно й всебічно зясованих обставин справи. Доводи викладені в апеляційній скарзі необґрунтовані та не доведені належними й допустимими доказами і суперечать чинному законодавству.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в цивільній справі було стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_8 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 8534,44 дол. США.

Заборгованість скаржника виникла із валютного кредиту. З акту опису майна боржника, який складений самим же приватним виконавцем вбачається, що загальна площа квартири складає 52,1 кв.м.

31 травня 2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

14 грудня 2018 року приватний виконавець ОСОБА_6 провів опис квартири, загальною площею 52,1, житловою площею 27,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Приватний виконавець ОСОБА_6 в грудні 2018 року подав до державного підприємства «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна.

Відповідно до довідки виданої ПАТ «Янтарь» від 06 лютого 2019 року за №183 ОСОБА_5 зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_5. Із вказаної довідки також вбачається, що разом із скаржником у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_5 суд виходив з того, що дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» а відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

За приписами пункту 28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органу опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем ОСОБА_6 разом із заявкою на реалізацію арештованого нерухомого майна не було направлено до ДП «СЕТАМ» копію дозволу органів опіки та піклування.

Згідно з довідкою Служби у справах дітей, молоді та спорту від 12 лютого 2019 року, до останньої запити на продаж квартири скаржника по справі не надходили і відповідної згоди орган опіки та піклування з даного приводу не надавав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги. Дії приватного виконавця, які були проведені щодо реалізації арештованого нерухомого майна суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно поновив процесуальний строк є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять жодної інформації з приводу повідомлення приватним виконавцем боржника про передачу матеріалів до ДП «СЕТАМ» для провадження відповідних торгів. Боржник не знала та не могла знати про вчинення приватним виконавцем вказаних дій.

Твердження викладені в апеляційній скарзі про відсутність у суду повноважень вирішення питання щодо вжиття заходів «забезпечення скарги» колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом не вирішувалось питання щодо забезпечення скарги, а вирішувалось питання зупинення стягнення на підставі виконавчого листа до завершення розгляду скарги на дії особи, яка здійснює примусове виконання рішення суду, що відповідно до роз»яснень викладених в пункті 15 Постанови ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» знаходиться в межах компетенції суду.

Також колегія суддів не може взяти до уваги твердження викладені в апеляційній скарзі про те, що посилаючись на порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд «вийшов за межі наданих йому повноважень, тобто вирішив питання , які не зазначені в змісті скарги», оскільки про наявність мораторію передбаченого вказаним Законом представником особи, яка подала скаргу, було вказано в клопотанні на адресу суду та в судовому засіданні, що на думку колегії виключає твердження апелянта про те, що суд вийшов за межі вимог викладених в скарзі.

Твердження викладені в апеляційній скарзі про безпідставність посилання на порушення положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, положень Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів» щодо порушення прав малолітніх дітей при виконанні вказаного виконавчого листа та передачі майна на реалізацію, оскільки законність реєстрації та проживання малолітніх осіб в спірній квартирі не є предметом розгляду у даній справі. Предметом розгляду в даній справі є законність дій особи, яка здійснює примусове виконання рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого та обґрунтованого рішення, а оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

постановила :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області від 04 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_6 щодо передачі нерухомого майна, в якому зареєстровані малолітні діти, на примусову реалізацію (електронні торги) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Повний текст постанови складений 25 квітня 2019 року.