Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 127/12739/17

провадження № 61-6454ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Подолян Ольги Олександрівни, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Онопенко ЛарисиПетрівни, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко ВалентиниВасилівни, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та будинку, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання відновити зруйновані будівлі, зобов'язання знести паркан, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2017 року у вищевказаній справі.

ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2019 року у вищевказаній справі.

Верховний Суд дослідив подану касаційну скаргу, в результаті чого дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Пунктом 4 частини четвертої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не навела підстав касаційного оскарження, не зазначила, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані або які норми процесуального права були порушені судами і в чому полягають ці порушення. Доводи касаційної скарги зводяться до неправомірних, на думку заявника, дій суддів, причому без зазначення, у яких справах такі дії вчинені та в чому конкретно вони полягають.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконала вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2019 року повернути заявнику.

Суддя С. П. Штелик