"03" грудня 2019 р. . Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі: Індик М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського національного торговельно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за проживання в гуртожитку за період з 01.04.2019 р. по 01.06.2019 р. в сумі 32 352,60 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного з Київським національним торговельно-економічним університетом контрактом про право проживання в гуртожитку, проживав у кімнаті АДРЕСА_1 з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року.
В порушення приписів контракту, Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. №84 та Правил внутрішнього розпорядку в КНТЕУ, відповідач не виселився у строк, визначений контрактом.
Контракт діяв до 01 травня 2019 року. Проте відповідач не виселився з гуртожитку до 01.05.2019 року.
Відповідно до п. 3.1.15. контракту у випадку, якщо мешканець не залишив гуртожиток та не забрав речі у зв`язку із закінченням терміну проживання у гуртожитку, рішенням адміністрації Університету за погодженням з радою студентського самоврядування гуртожитку встановлюється оплата за проживання у гуртожитку щодобово згідно розрахунку Університету.
Оскільки відповідач заборгованість у добровільному порядку не погашає, це змушує позивача звернутись з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позов з посиланням на докази, якими він обгрунтовується, протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду. ( а.с. 15).
Відповідач правом на подання відзиву до суду не скористався.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що між Київським національним торговельно-економічним університетом та ОСОБА_1 було укладено контракт на право проживання в студентському гуртожитку № 6 Київського національного торговельно-економічного університету, без дати укладання та номеру.
За умовами п.1.1. даного Контракту Університет надає мешканцю - ОСОБА_1 в тимчасове платне користування на період з 01.01.2019 року по 01.05.2019 року кімнату АДРЕСА_1 . ( а.с. 7-9).
Згідно із п. 3.1.3. контракту, мешканець зобов'язаний здійснювати оплату за проживання в гуртожитку №6 в розмірі, встановленому Університетом. Оплата відбувається наперед ( за 1 місяць).
Відповідно до п. 4.1.3 Контракту, Університет має право змінювати вартість за проживання та додаткові послуги протягом дії цього контракту у разі змін чинного законодавства та у зв'язку зі зміною цін і тарифів за комунальні послуги.
Як убачається із п. 6.1. контракт набуває чинність з моменту його підписання сторонами та діє до 01 травня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного його виконання.
Зі змісту заяви, підписаної 15.02.2019 року ОСОБА_1 убачається, що останній зобов'язався звільнити кімнату АДРЕСА_1 до 01.06.2019 року. ( а.с. 10).
Відповідно до п. 3.1.15. контракту у випадку, якщо ОСОБА_2 не залишив гуртожиток та не забрав речі у зв`язку із закінченням терміну проживання у гуртожитку, рішенням адміністрації Університету за погодженням з радою студентського самоврядування гуртожитку встановлюється оплата за проживання у гуртожитку щодобово згідно розрахунку Університету.
Звертаючись з позовом до суду позивач просить стягнути заборгованість станом на 01.05.2019 року за проживання в гуртожитку та комунальні послуги в розмірі 4489,80 грн, а також заборгованість за період з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року у сумі 27 862,80 грн.
Згідно із ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 77-81 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
Разом з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження вартості за проживання у гуртожитку за період з 01.01.2019 року по 01.05.2019 року та тарифів, які застосовувались для оплати комунальних послуг в цей період, не наведено розрахунку такої заборгованості. Також, позивачем не надано суду рішення адміністрації Університету за погодженням з радою студентського самоврядування гуртожитку, яким встановлюється оплата за проживання у гуртожитку щодобово та не надано розрахунку Університету.
За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Обов`язок по доведенню обґрунтованості розрахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги у даній справі має нести позивач.
Встановлюючи тариф, в який, відповідно до змісту позовних вимог, включено обидві складові платежів (плата за проживання в гуртожитку та плата за житлово-комунальні послуги), позивач має довести обґрунтованість розрахунку плати за проживання в гуртожитку, затвердженого власником гуртожитку, а також окремо розрахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги, який повинен бути обчислений з урахуванням вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).
Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.
Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.
Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».
Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).
Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.
З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.
Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.
Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).
Тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.
Отже, комунальні послуги - це послуги, які надаються водо-, тепло-, газо-, електропостачальниками та іншими організаціями власникам (наймачам) житлових приміщень за встановлену уповноваженими державними органами плату.
Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Встановлюючи тариф, в який, відповідно до змісту позовних вимог, включено обидві складові платежів (плата за проживання в гуртожитку та плата за житлово-комунальні послуги), позивач має, на думку суду, довести обґрунтованість розрахунку плати за проживання в гуртожитку, затвердженого власником гуртожитку, а також окремо розрахунку розміру плати за житлово-комунальні послуги, який повинен бути обчислений з урахуванням вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.
Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги не подав суду докази, які на його думку доводять обґрунтованість розрахунку плати за проживання у гуртожитку і розрахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги.
Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких даних про розрахунки на підтвердження визначеного позивачем тарифу щомісячно, показників (складових), які включаються до тарифів на комунальні експлуатаційні послуги за розрахунком вартості розміщення та надання відповідної житлової площі для проживання в гуртожитку.
З цих підстав, суд вважає, що позивачем не доведено підстави на які позивач посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог.
А тому, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог і відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору не відшкодовуються.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 141, 258-259, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-35 ЦПК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, суд, -
Позов Київського національного торговельно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Астахова