Провадження № 2/712/741/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі МОГИЛА І.С.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 20 грудня 2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який 07 грудня 2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Син являється інвалідом дитинства та потребує особливого догляду та постійного лікування. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду.
В подальшому позивач позовні вимоги уточнила, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини-інваліда в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. А також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно відповідно до ст. 88 СК України.
У відзиві на позов відповідач позов не визнав з тих підстав, що він не ухиляється від сплати аліментів і виплачує добровільно з 2016 року щомісячно в сумі від 2000 грн. до 3500 грн. в залежності його доходу та потреб сина. Крім того, 08 грудня 2015 року ним було подаровано синові належні йому 8/200 часток в праві власності на блок секцію № 409-416, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Р.Люксембург, 189/2. Що стосується сплати аліментів на утримання дружини, то дана вимога не підпадає під ст. 76 СК України. Також просив суд врахувати, що він щороку, починаючи з 2008 року проходить стаціонарне лікування на яке витрачаються кошти.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 21 лютого 2019 року на 08-45 год. в порядку спрощеного провадження.
В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задоволити. У відповіді на відзив посилались на те, що відповідач сплачує добровільно аліменти. Проте, сплачені суми є неспівмірними із витратами на сина та на його лікування. Так, у 2016 році платив по 1 тис. грн., 2017-2018 три тисячі гривен.
Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві.
Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 20 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 грудня 2015 року, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси розірвано.
Від шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як пояснила в судовому засіданні позивач, неповнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона не працює, а перебуває дома з хворою дитиною, який є інвалідом та потребує постійного огляду у фахівців інституту ім. Філатова в місті ОСОБА_2. Їх поїздка та перебування в інституті коштує значних витрат. Відповідач не оплачує поїздки, не здійснює поїздки з сином особисто.
Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Аліменти - це встановлена законом грошова сума, що передається одним із батьків у власність дитини та використовується для задоволення потреб дитини. Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також від доходу платника аліментів. Розмір аліментів визначається у відсотковому відношенні від заробітку (доходу), у випадках, коли дохід неможливо визначити, то розмір аліментів присуджується у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку
Статтею 182 СК України закріплено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина; інші обставини які мають істотне значення для справи.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 працевлаштований, отримує заробітну плату, інших утриманців не має, добровільно допомагає синові, про що свідчать долучені до відзиву квитанції, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в частці заробітку (доходу).
При цьому, суд визначає розмір частки 1/3 що відповідатиме принципу справедливості та розумності (п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 177 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
При ухваленні судового рішення, суд не приймає до уваги твердження позивача про визначення розміру аліментів в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку відповідача, оскільки на обгрунтування такого розміру позивач посилається фактично на понесені нею додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина у звязку із його лікуванням, що в розумінні ст. 181 СК України не є аліментами, а є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, їх хворобою, каліцтвом тощо), розмір яких у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання відповідно до ст. 88 СК України, суд зазначає наступне.
Статтею 88 СК України визначено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Між тим, позивачем не надано доказів про те, що неповнолітній ОСОБА_5 не може обходитись без стороннього догляду, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 здійснює над ним опіку.
Долучені до справи медичні довідки такої інформації не містять, у звязку з чим позовна вимога про стягнення коштів на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід не підлягає до задоволення.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитини повноліття, починаючи з 22 листопада 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 768,40 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за останній місяць підлягає до негайного виконання.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).
Повне рішення суду складено 25 березня 2019 року.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_7.
Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4.