Ухвала

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 243/8155/17

провадження № 61-7610ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» на постанову Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Цидило і К» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, площею 58,5 кв. м. Балансоутримувачем цього будинку та виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території є ТОВ «Цидило і К». У вказаному приміщенні існувала проблема з каналізацією, яка постійно забивалася, про що кожного разу сповіщали диспетчера ТОВ «Цидило і К». Робітники проводили чистку каналізаційних труб, але це допомагало ненадовго і через деякий час знову ставалося засолення труб і виток каналізаційних стоків.

У квітні 2017 року вкотре виникла аварійна ситуація у зв?язку з проривом водоканалізаційних комунікацій. Чистка каналізаційних труб, яку зробили працівники ТОВ «Цидило і К», не допомогла, запах каналізації був нестерпний і каналізаційні води у сантехнічному обладнанні зовсім не сходили. Відповідач зволікав з проведенням ремонтних робіт, у зв'язку з чимстався повний прорив водоканалізаційної труби, що знаходилась під підлогою. ОСОБА_1 був змушений своїми силами і за власні кошти здійснювати ремонтні роботи для запобігання більшої шкоди приміщенню, що була завдана аварією. Вартість цих робіт з урахуванням вартості матеріалів становила 38 626,00 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також моральну шкоду в сумі 10 000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Цидило і К» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 38 626,00 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанцій виходив з наявності вини ТОВ «Цидило і К» у непроведенні ремонтних робіт каналізаційної труби, невиконанні зобов'язання утримувати внутрішньобудинкові мережі водовідведення в належному технічному стані, здійснювати її технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям, а також з доведеності заподіянняОСОБА_1 майнової та моральної шкоди.

У квітні 2019 року ТОВ «Цидило і К» звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Предметом позову у даній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» на постанову Донецького апеляційного суду від 22 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цидило і К» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов