Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/368/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

з участю сторін:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

05.10.2018 року, ОСОБА_4, (далі по тексту Позивач), звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3, (далі по тексту Відповідач), в якому просить суд зобовязати Відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0.3401 га., за кадастровим номером: :00:010:0511, (далі по тексту земельна ділянка), що розташована на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевського району, Олевської територіальної громади Житомирської області, стягнути з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в сумі 40 000.00 грн., та судові витрати при сплаті судового збору в сумі 1409.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки, площею 0.3401 га., за кадастровим номером: :00:010:0511, яка розташована на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевського району, Олевської територіальної громади Житомирської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 778901 від 09.11.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 32, виданого на його імя.

Однак, повноцінно користуватися земельною ділянкою Позивач немає можливості, оскільки Відповідач самовільно зайняла вказану земельну ділянку, на якій у 2018 році засіяла жито та незаконно користується цією земельною ділянкою, при цьому жодних договорів, які б надавали право користування земельною ділянкою Відповідач з Позивачем не укладала. З метою усунення даних перешкод він звертався до Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області та Олевської міської ради Житомирської області, де працівниками поліції та комісією зазначеної міської ради було зафіксовано факт того, що Відповідач дійсно самовільно зайняла належну Позивачу земельну ділянку, площею 0.3401 га., за кадастровим номером: :00:010:0511, яка розташована на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевського району, і без будь-якого права на то користується нею незважаючи на вимоги Позивача звільнити його земельну ділянку. Проте Відповідач добровільно це зробити відмовляється, що стало підставою для звернення Позивача до суду.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4, - ОСОБА_2, та адвокат ОСОБА_1, що діють на підставі довіреностей від 01.10.2018 та 12.02.2019 року, заявлені позовні вимоги їх довірителя підтримали частково, в частині: зобовязання Відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0.3401 га., за кадастровим номером: :00:010:0511, яка розташована на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевського району, Олевської територіальної громади Житомирської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з Відповідача на користь Позивача судових витрат при сплаті судового збору в сумі 1409.00 грн. Врешті позовних вимог Позивача, щодо стягнення з Відповідача моральної шкоди не підтримують.

Відповідач ОСОБА_3, в задоволенні позову просить відмовити, вважаючи, що це її земельна ділянка, яку вона нікому не віддасть. Державного акта на спірну земельну ділянку вона не має. На разі проводить оформлення права власності на власну земельну ділянку.

За клопотанням представника Позивача адвоката ОСОБА_1, судом були допитані свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які надали суду свідчення про те, що спірна земельна ділянка належить позивачу ОСОБА_4, на праві приватної власності. Відповідач самовільно зайняла дану земельну ділянку і користується нею без будь-яких правових підстав, не реагуючи на вимоги власника землі та місцеві органи самоврядування про звільнення її. При розподілі землі сільськогосподарського призначення в урочищі «Граз» с.Копище Олевського району, Олевської територіальної громади (на час розподілу землі Копищенської сільської ради) Житомирської області, Відповідач була відсутня, однак останній також було надано земельну ділянку в цьому ж урочищі, в іншому місці, неподалік земельної ділянки Позивача.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4, слід задовольнити з огляду на наступне.

Так, згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, згідно розпорядження голови Олевської районної державної адміністрації Житомирської області № 181 від 30.06.2006 року, позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, загальною площею 1 1204 га., із них за кадастровими номерами: :00:010:0511, площею 0.3401 га., (спірна); :00:004:0025, площею 0.5877 га.; та :00:004:0310, площею 0.1925 га., у межах згідно з планом, яка розташована на території Олевської територіальної громади (колишньої Копищенської сільської ради Олевського району) Житомирської області, (урочище «Грез»), за цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 778901 від 09.11.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 32, (а.с.6,11).

Відповідно до ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 92051793 від 14.07.2017 року, Відповідач ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер: 1420, є власником земельної ділянки, площею 0.3684 га., за кадастровим номером: :00:010:0562, яка розташована на території Олевської територіальної громади (колишньої Копищенської сільської ради Олевського району) Житомирської області, (урочище «Грез»), за цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (а.с.24).

13.09.2017 року, Позивач звертався до Олевської міської ради Житомирської області з приводу вирішення спору з Відповідачем, щодо спірної земельної ділянки і її звільнення останнім, просив вирішити спір.

Згідно до листа-повідомлення № 2883 від 14.12.2017 року Олевська міська рада Житомирської області надали відповідь ОСОБА_4, про те, що постійною комісією міської ради, створеної розпорядженням міського голови № 84 від 22.03.2017 року у складі: заступника міського голови ОСОБА_8, начальника відділу земельних відносин ОСОБА_9, головного архітектора громади ОСОБА_10, та депутата міської ради, голови постійної комісії з питань земельних відносин, охорони природи та надзвичайних ситуацій ОСОБА_11, було проведено обстеження земельних ділянок за кадастровими номерами: :00:010:0511, площею 0.3401 га., (спірну); :00:004:0025, площею 0.5877 га.; та :00:004:0310, площею 0.1925 га., розташованих в с.Копище Олевської територіальної громади, Олевського району Житомирської області, які на праві приватної власності належать позивачу ОСОБА_4, якому в порядку ч.2 ст.158 Земельного кодексу України було рекомендовано міським головою звернутися для вирішення виниклого спору з приводу володіння, користування і розпоряджання земельними ділянками, що перебувають у його власності до суду, (а.с.11).

Відтак, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4, належить на праві приватної власності з 2009 року земельна ділянка, загальною площею 1 1204 га., із них за кадастровими номерами: :00:010:0511, площею 0.3401 га.; :00:004:0025, площею 0.5877 га.; та :00:004:0310, площею 0.1925 га., які розташовані на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевської територіальної громади, Олевського району Житомирської області, а право власності на них підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 778901 від 09.11.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 32.

Відповідач на спірній земельній ділянці за кадастровим номером: :00:010:0511, площею 0.3401 га., вирощує сільськогосподарську продукцію. Дані обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

Частина перша статті 4 ЦПК України закріплює право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист: прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначені статтею 116 Земельного Кодексу України.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (стаття 16 ЦК).

Таким чином, встановлено, що Відповідач самовільно зайняла спірну земельну ділянку Позивача, і без будь-якого права на то, та погоджень з останнім користується нею незважаючи на вимоги Позивача звільнити його земельну ділянку.

Факт самовільного зайняття Відповідачем спірної земельної ділянки, за кадастровим номером: :00:010:0511, площею 0.3401 га., підтверджується проведеним, згідно листа-повідомлення № 2883 від 14.12.2017 року Олевської міської ради Житомирської області обстеженням земельних ділянок комісією Олевської міської ради, якою було встановлено, що дана спірна земельна ділянка належить Позивачу та свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків, які ствердили, що Відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку позивача вказаною вище площею. Отже, пояснення Відповідачки про те, що вона є власником спірної земельної ділянки - не відповідають дійсним обставинам справи. Таким чином Відповідачка допустила порушення прав Позивача.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Разом із тим, виходячи з вище наведеного та у відповідності до приписів ст.141 ЦПК України на користь позивача повинно бути стягнуто з відповідача, в межах заявлених ОСОБА_4, позовних вимог, пропорційно розміру їх задоволення 704.80 грн., судових витрат, понесених позивачем при сплаті судового збору, що підтверджено відповідною квитанцією, (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.1, 8, 13, 14, 21, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст.1, 12, 78, 116, 152, 153, 158 Земельного кодексу України (в ред.2001р.), ст.16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України та ст.ст.2,4,7,10,12-14,17-19,49,76-82,89,133,141,259,263-265,268,272,352,354,355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити земельну ділянку, площею 0.3401 га., кадастровий номер: :00:010:0511, що розташована на території с.Копище, в урочищі «Грез» Олевського району, Олевської територіальної громади Житомирської області, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 704 (сімсот чотири) грн., 80 коп., судових витрат (судовий збір) при зверненні до суду.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду Апеляційної інстанції через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВМ № 179324, ІПН: НОМЕР_1, місце проживання: 11010, с.Копище вул.Східна, 2, Олевського району Житомирської області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВН № 080530, ІПН: НОМЕР_2, місце проживання: 11010, с.Копище вул.Федорова, 12, Олевського району Житомирської області.

Копію рішення суду в повному обсязі сторони у справі мають право отримати 29.04.2019 року, після 16:00 години.

Суддя: ОСОБА_12