РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7959/18

пр. № 2/759/1270/19

15 квітня 2019 року Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Величко Т.О.

за участі секретаря Дудник В.В.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 23 листопада 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (надалі - «Відповідач») отримав під розписку у борг у ОСОБА_2 (надалі - «Позивач») гроші у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень. Кінцева дата повернення боргу у вищезазначеній розписці вказана - 01 лютого 2018 року. Отримані відповідачем гроші у борг за вказаними вище розписками, що за своєю правовою природою є договорами позики, станом на дату подання позову повернуто не було.

Позивач зазначив, що звертався до відповідача з вимогами погасити борг, однак відповідачем такі вимоги було проігноровано. 01 березня 2018 року на адресу відповідача було направлено письмову вимогу, однак вимога повернулася за закінченням терміну зберігання. Таким чином з відповідача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми боргу починаючи з 02.02.2018р. до 22.05.2018 р. (дата подання позову). Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів просторочення. Отже сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 13 000 х 3 х 110 : 365 : 100 = 117,53 грн. (сто сімнадцять гривень 53 коп.).

Крім того, позивач просить суд стягнути понесені витрати на правову допомогу, що складає 5000 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 24.01.2019 року клопотання про витребування доказів задоволено.

Представник Позивача в судове засідання з'явився, підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підстав та не заперечував проти заочного розгляду.

Відповідачі повторно у судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини нявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, а тому, суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23 листопада 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав під розписку у борг у ОСОБА_2 гроші у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень. Кінцева дата повернення боргу у вищезазначеній розписці вказана - 01 лютого 2018 року.

Відповідно до вимог статей 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних, яка підлягає стягненню становить: 13 000 х 3 х 110 : 365 : 100 = 117,53 грн. (сто сімнадцять гривень 53 коп.). Крім того, позивач просить суд стягнути понесені витрати на правову допомогу, що складає 5000 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору, 704.80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) борг у сумі 13 117,53 грн. (тринадцять тисяч сто сімнадцять гривень 53 коп.), що складається з суми основного боргу - 13 000 грн., З % річних - 117,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.), а також витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. (п'ять тисяч грн.).

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справ.

СУДДЯ :