Провадження №22-ц/812/738/19
№22-ц/812/825/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 489/4600/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до

ОСОБА_1

про стягнення збитків за недовраховану електроенергію

за апеляційними скаргами

ОСОБА_1,

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Рум'янцевою Н.О. 12 лютого 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 19 лютого 2019 року

у с т а н о в и в:

У вересні 2017 року АТ «Миколаївобленерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків за недовраховану електроенергію.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Миколаївобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

14 червня 2017 року представниками позивача під час проведення технічної перевірки електроустановки відповідача було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а саме фіксація індикатором впливу постійного магнітного поля, що призвели до зміни показів приладів обліку та які не можливо виявити при контрольному огляді засобу обліку (п. 42 ПКЕЕН), про що складено акт про порушення № S-7299 від 14 червня 2017 року.

У відповідності до вимог п. 53 ПКЕЕН 3 липня 2017 року акт був розглянутий комісією з розгляду актів та прийнято рішення, яким відповідачу за період з 14 грудня 2016 року по 14 червня 2017 року 2017 року нараховано 9850 грн. 81 коп. збитків, які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2019 року у задоволенні позову АТ «Миколаївобленерго» відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 2 квітня 2019 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Миколаївобленерго», посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що факт магнітного впливу на прилад обліку необхідно підтвердити висновком експертизи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність висновку суду про відсутність доказів щодо понесення нею витрат на правову допомогу, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимог про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Миколаївобленерго» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 6 липня 1999 року (надалі - ПКЕЕН), Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок розкрадання електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 122 від 8 лютого 2006 року, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 4 травня 2006 року (далі - Методика).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду та у виконанні робіт, пов'язаних з обслуговуванням об'єктів електроенергетики; порушення правил охорони електричних мереж; порушення правил користування енергією; насильницькі дії, які перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об'єктів електроенергетики виконувати свої службові обов'язки; незабезпечення енергією споживачів, що не допускають порушень своїх обов'язків перед енергопостачальниками.

Згідно з пунктом 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки.

Пунктом 53 ПКЕЕН визначено, що в разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження.

Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Миколаївобленерго» за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить відкритий на ім'я відповідача особовий рахунок НОМЕР_1 та укладений між сторонами договір про користування електричною енергією.

14 червня 2017 року трьома представниками АТ «Миколаївобленерго» в присутності члена сім'ї відповідача ОСОБА_2 складено акт №S-7299, яким у будинку АДРЕСА_1 виявлено порушення, а саме: фіксація індикатором впливу постійного магнітного поля, що призвели до зміни показів приладів обліку, які неможливо виявити при контрольному огляді засобу обліку.

Рішенням комісії по розгляду акту ПКЕЕН від 3 липня 2017 року, проведеної за участю відповідача, їй був виставлений рахунок за вищевказане порушення в сумі 9 860 грн. 81 коп. грн. 61 коп. відповідно до п. 3.5 Методики та за формулою 2.7 Методики в межах трирічного строку з 14 грудня 2016 року по 14 червня 2017 року.

ОСОБА_1 не погодилась з даним рішенням та оскаржила його до обласної комісії АТ «Миколаївобленерго», а також просила провести незалежну експертизу.

Відповідно до протоколу № 2462 від 26.07.2017 року засідання обласної комісії АТ «Миколаївобленерго» з розгляду акту про порушення побутовим споживачем «Правил користування електричною енергією для населення», рішення комісії філії публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» м. Миколаєва залишено без змін.

Пунктом 15 ПКЕЕН встановлено, що пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту

або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту.

Експертиза приладу обліку, який належить споживачу або за збереження

якого він відповідає, здійснюється у присутності споживача.

За результатами експертизи складається акт.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною

енергією врегульовано відповідною Методикою, затвердженою постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562.

Відповідно до положень пунктів 1.3 та 1.4 Методики, енергопостачальником з метою запобігання розкраданню електричної енергії на прилади обліку електричної енергії споживача можуть бути встановлені індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (далі - індикатори). На вимогу споживача електричної енергії, під час встановлення представниками енергопостачальника індикаторів на прилад обліку, на такі індикатори або прилади обліку (у разі встановлення приладів обліку з вмонтованим індикатором) мають надаватися копії сертифіката про сертифікацію та/або свідоцтва про атестацію цих індикаторів або приладів обліку.

Згідно з положеннями пункту 3.1 Методики, ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об'єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів);

Також вказаним пунктом визначено, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.

У разі визнання споживачем факту втручання в роботу приладів обліку, факту зумисного пошкодження пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи тавр про повірку приладів обліку (у разі встановлення таких пломб та зазначення їх в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕН, який підтверджує факт установлення і передачу на збереження приладів обліку і пломб), факту зумисного пошкодження приладів обліку, про що окремо зазначається в акті про порушення, підтвердження експертизою зазначених порушень ПКЕЕН необов'язкове.

До отримання енергопостачальником результатів експертизи (у визначених цією Методикою випадках) ця Методика не застосовується.

Аналіз положень пункту 3.1 Методики вказує на те, що факт втручання споживача у роботу приладів обліку, у тому числі й дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку, зокрема і шляхом впливу магнітного поля, у разі невизнання ним такого факту , в обов'язковому порядку має бути підтверджений експертизою.

Такі висновки викладені й Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року по справі № 749/943/16-ц, та від 11 липня 2018 року по справі № 336/6535/16-ц.

Крім того, факт установлення індикаторів має бути зафіксований в акті про пломбування, що підтверджує факт установлення таких індикаторів на прилади обліку та передачу таких приладів обліку, пломб та індикаторів на збереження, який складається в двох примірниках представниками енергопостачальника в присутності споживача (власника або наймача) або уповноваженої ним особи та підписується ними.

З матеріалів справи вбачається, що акт про опломбування № 3/03990 від 26 травня 2015 року приладу обліку електроенергії типу НІК 2102-02 № 1522389, з індикатора магнітного поля № 0762322 підписаний ОСОБА_3 без належного уповноваження.

З фактом пошкодження нею лічильника ОСОБА_1 не погоджувалась та наполягала на проведенні експертизи.

Втім така експертиза енергопостачальником проведена не була.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши, що відповідач заперечувала факт втручання у роботу приладу обліку електричної енергії, шляхом встановлення фіксації індикатором впливу постійного магнітного поля, що призвело до зміни показів приладів обліку, а позивачем експертиза для підтвердження цього факту проведена не була, дійшов правильного висновку про те, що АТ «Миколаїобленерго» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту втручання ОСОБА_1 у роботу електролічильника та вірно відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів не може погодитися з доводами позивача про те, що проведення експертизи при виявленні даного порушення не є обов'язковим, оскільки згідно п. 3.1 Методики передбачено, що відповідальність побутового споживача настає саме за ті порушення ПКЕЕН, наслідком яких стало споживання необлікованої електроенергії, яке, зокрема, має місце при здійсненні втручання в роботу електролічильника шляхом впливу на нього постійним магнітним полем, щ призвело до зміни його показів.

Оскільки вплив на електролічильник постійним магнітним полем значної сили згідно вищевказаної норми Методики призводить до зміни показів приладу обліку (їх зниження), то умисне вчинення споживачем дій щодо здійснення такого впливу є втручанням в роботу приладу обліку, що призводить до зміни його показів. Факт втручання споживача у роботу приладів обліку, у тому числі й дій споживача, які призвели до зіни показів приладів обліку, зокрема й шляхом впливу магнітного поля, у разі невизнання ним такого фату в обов'язковому порядку має бути підтверджений експертизою.

Посилання позивача на лист НКРЕ від 27 липня 2012 року № 4754/11/47-12, в якому вказується про необов'язковість проведення експертизи у разі фіксації індикатором впливу фізичних полів на прилад обліку електричної енергії є власним тлумаченням норм чинного законодавства, а тому не може бути прийнятий до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належного доказу про підтвердження факту сплати понесених витрат на правничу допомогу.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідно стороною або третьою особою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок, умови та обставини, які суд має враховувати при розподілі судових витрат регламентовані ст.141 ЦПК України. Загальними правилами за цією нормою є покладення судових витрат на сторони в залежності від задоволення позову (частина 2); врахування таких обставин, як взаємозв'язок з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, ціни позову, значення справи для сторін (частина 3); встановлення розміру витрат на підставі наданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо) (частина 8) та інші.

Згідно умов укладеного з адвокатом Мезіновим О.Г. договором про надання правничої допомоги від 1 червня 2018 року, оплата за надані послуги здійснюватиметься протягом 5 календарних днів після ухвалення судом першої інстанції судового рішення та підписання сторонами акту наданих послуг.

На виконання вказаного договору, 16 лютого 2019 року ОСОБА_1 сплатила 9000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10-09-18 від 16 лютого 2019 року.

Також відповідачем надано акт наданих послуг від 10 вересня 2018 року, в якому наведений детальний опис наданих адвокатом послуг та їх вартість .

Втім, колегія суддів вважає, що розрахунок таких витрат не ґрунтується на положеннях ст.141 ЦПК України та не містить таких критеріїв як «об'єктивний та співмірний обсяг наданої правничої допомоги».

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, що повною мірою відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу. Відтак, питання про зменшення неспівмірних витрат на послуги адвоката може бути ініційоване лише іншою стороною процесу.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго» зазначало про необґрунтованість та неспівмірність витрат на правничу допомогу.

Принцип обґрунтованості судових витрат запроваджено й практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, а також співмірність розміру судових витрат із ціною позову, колегія суддів вважає, що з АТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3000 грн. судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми процесуального права, то рішення суду в частині відмови у стягнення витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з АТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Миколаївобленерго» залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2019 року в частині відмови у стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В.Коломієць

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.