25.04.2019 Справа № 363/4902/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., при секретарі - Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши її опікуном тітку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сестра позивача ОСОБА_4 від подружніх стосунків без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 народила доньку ОСОБА_3. З народження дитини її сестра ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_2 проживали разом, часто між ними виникали сварки, дитина особливо не цікавила ні батька, ні матір. Коли дитині виповнився один рік і шість місяців, її батьки остаточно припинили свої стосунки. Мати дитини ОСОБА_4 разом з дитиною ОСОБА_3 переїхали проживати в квартиру АДРЕСА_1, де проживала позивач та їх матір, бабуся дитини. Коли дитині виповнилося два роки, її матір ОСОБА_4 покинула на опікування бабусі та на опікування позивача та почала проживати окремо від них. Фактично з двох років племінниця позивача залишилася без батьківського піклування під повню опікою позивача та її доглядом. Позивач зазначила, що її сестра ОСОБА_4 тривалий час страждала від наркотичної залежності, яка і не дала їй виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки, вона проживала окремо своїм життям, іноді навідувалась до них в квартиру, але жодного піклування за донькою не здійснювала та не проявляла інтересу до життя дитини. Батько дитини перший час в 2006 - 2007 роках іноді провідував дитину, але з часом його відвідини припинилися. Тривалий час дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивача та її матері, які займаються утриманням дитини, розвитком, вихованням, лікування, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_7 мати дитини ОСОБА_4 померла. Не дивлячись на те, що відповідач тривалий час жодної участі в житті дитини не приймав та не спілкувався з нею, внаслідок чого емоційно - психологічний зв'язок між ними було втрачено, відповідач виявив бажання забрати дитину до себе. В грудні 2015 року дитина переїхала проживати до батька, та після спливу не довше ніж півтора місяці, а саме в січня 2016 року, дитина почала телефонувати позивачу, плакати та просити забрати її від батька, оскільки вона не може в нього проживати і хоче повернутися додому, до позивача та бабусі. В кінці січня 2016 року дитина повернулася до позивача, після чого відповідач образився на неї та припинив будь - яке спілкування з дитиною. На підставі викладеного, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовну заяву підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив суд при винесенні рішення у справі виходити з інтересів дитини. Крім того, надав письмові висновки про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та про можливість призначення опіки над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_3, матір'ю якої є ОСОБА_4, а батьком дитини є ОСОБА_2, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, яке видане 17.08.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2, яке видане ІНФОРМАЦІЯ_7 Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідач ОСОБА_2 тривалий час жодної участі в житті дитини ОСОБА_3 не приймав та не спілкувався з нею, внаслідок чого емоційно - психологічний зв'язок між ними було втрачено.

04 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_2 оформив нотаріально завірену заяву відповідно до якої останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнає, що він не приймає участі у вихованні дитини. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я. та зареєстрована в реєстрі за № 2106.

11 березня 2019 року Органом опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також в матеріалах справи наявна психологічна характеристика та характеристика учениці 7 «Б» класу спеціалізованої школи № 149 м. Києва ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, з якої вбачається, що вихованням та утриманням дитини займається її тітка ОСОБА_1, з батьком дитина не спілкується, дитина не включає батька до складу своєї сім'ї та не має бажання та потреби у відновленні спілкування з ним. Дитина прихильна до тітки ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_6 також згадувала про гарне відношення до неї бабусі зі сторони батька ОСОБА_7

З характеристики ОСОБА_1, яка видана ТОВ «32 ДЕНТ» вбачається, що позивач працює на посаді адміністратора з 22.03.2011 року у вказаному товаристві та за час роботи в ньому проявила себе як кваліфікований спеціаліст, ініціативна, відповідальна, дисциплінована, самостійна в прийнятті рішень працівниця, уважна до людей, тактовна, доброзичлива, дотримується норм поведінки, прийнятих в колективі.

З довідки про доходи ОСОБА_1, яка видана ТОВ «32 ДЕНТ» вбачається, що остання за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримала заробітної плати у загальному розмірі 18 000 гривень.

З акту обстеження умов проживання від 28.02.2019 року, який складений службою у справах дітей та сім'ї Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що позивач разом з дитиною та матір'ю проживають за адресою: АДРЕСА_2 та для виховання та розвитку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 створені всі умови для проживання та розвитку дитини, в її спальні є два дивани, письмовий стіл та учбове приладдя, для навчання дитини.

02 квітня 2019 року Органом опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації складено висновок про можливість призначення опіки відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків , є хронічними наркоманами або алкоголіками та інше.

Як зазначено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками.

Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позбавлення відповідача батьківських прав узгоджується і з положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідає інтересам дитини, яка потребує піклування як батька так і інших родичів з ким вона фактично проживає, а оскільки батько дитини ОСОБА_2 добровільно погоджується із позбавленням його батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не спілкується з останньою, матеріально та духовно дитину не забезпечує, а тому суд вважає за можливо позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення її інтересів.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і навіть за умов доведеності тих обставин, що відповідач тривалий час утримувався від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони свідчать про його свідоме нехтування своїми обов'язками.

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом зазначається наступне.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 63 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 253 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги поведінку батька дитини, який не приділяє їй належної уваги, суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування, і вважає необхідним за поданням органу опіки і піклування призначити їй опікуна в особі її тітки, тобто позивача в справі.

Обмеження для опікуна чи піклувальника, які визначені ст. 64 СК України, відносно ОСОБА_1 відсутні. Дитина проживає разом з позивачем, вона забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі висловленого, керуючись ст. 164, 181, 180, Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4,5,10,11,12,13,82,89,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку із ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків.

Встановити опіку над малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши її опікуном тітку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий М.Б. Баличева