ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/195/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

особа, бездіяльність якої оскаржується - начальник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2019 боржник ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , заявник, боржник) звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький РВ ДВС м. Київ), яка полягає у незнятті арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 51287706.

Скарга обґрунтована такими обставинами. На виконанні у Дарницькому РВ ДВС м. Київ знаходився виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 279 397,46 грн. В рамках даного виконавчого провадження було накладено арешт на майно та кошти боржника. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2019 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 51287706. 20.06.2019 до Дарницького РВ ДВС м. Київ було направлено заяву про скасування арештів, однак всупереч вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на дату подання скарги арешти не зняті.

Посилаючись на вищенаведене, заявник просила визнати бездіяльність начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ протиправною та зобов`язати Дарницький РВ ДВС м. Київ винести постанову про зняття арешту з майна та коштів боржника.

Представник боржника Мельник В.І. подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Начальник Дарницького РВ ДВС м. Київ (його представник) та представник стягувача в судове засідання не з`явилися, відзиву на скаргу не подали.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

З червня 2016 р. у Дарницькому РВ ДВС м. Київ на виконанні перебувало виконавче провадження № 51287706, відкрите за рішенням суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» боргу в сумі 279 397,46 грн.

В рамках даного виконавчого провадження державний виконавець наклав арешт на кошти та майно боржника.

Так, постановою від 13.11.2017 було накладено арешт на грошові кошти боржника в банківських установах, а постановою від 23.11.2017 - на автомобіль Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2019 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 51287706 з підстав пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

20.06.2019 боржник поштою направила начальнику Дарницького РВ ДВС м. Київ заяву про скасування арешту майна.

Дана заява була отримана уповноваженою особою Дарницького РВ ДВС м. Київ 24.06.2019.

29.07.2019 боржник повторно звернулася до начальника Дарницького РВ ДВС м. Київ із заявою про скасування арешту майна.

Зі скарги вбачається, що подані боржником заяви про скасування арешту майна залишені начальником органу державної виконавчої служби без будь-якого реагування.

Доказів протилежного суду не надано.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За нормою ст. 56Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Підстави та порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований ст. 59 Закону № 1404-VIII.

Даною нормою визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1- розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Боржник посилається на те, що скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження є доказом порушення порядку накладення арешту на майно, а відтак начальник відділу зобов`язаний був винести постанову про зняття арешту з майна.

Проте ці доводи суд відкидає, оскільки рішення суду залишається невиконаним, апрямої норми, яка б зобов`язувала виконавця чи начальника відповідного відділу державної виконавчої службизнімати арешт з майна боржника після скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження, Закон № 1404-VIII не містить.

Водночас при розгляді даної скарги суд враховує наступне.

За приписом ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з Типовим положенням про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.04.2016 за № 618/287/48, начальник відділу державної виконавчої служби організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю Відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян.

Аналіз вищенаведених законодавчих норм та підзаконних актів дає підстави для висновку, що начальник Дарницького РВ ДВС м. Київ, здійснюючи функцію контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, зобов`язаний був у визначені Законом України «Про звернення громадян» строки розглянути заяву боржника ОСОБА_1 про скасування арешту майна.

У цивільному судочинстві діє принцип, відповідно до якого кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 12, 81 ЦПК України).

Відтак ураховуючи, що посадовою особою органу державної виконавчої служби, бездіяльність якої оскаржується, не надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи боржника щодо нерозгляду заяви про скасування арешту майна, суд дійшов до переконання, що начальник Дарницького РВ ДВС м. Київ допустив неправомірну бездіяльність.

Неправомірною бездіяльністю посадової особи органу державної виконавчої службипорушено права та законні інтереси боржника, які підлягають захисту шляхом зобов`язання розглянути заяви про скасування арешту майна відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яка полягає у нерозгляді заяв боржника ОСОБА_1 про скасування арешту майна.

Зобов`язати начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві протягом трьох робочих днів з дня набрання ухвалою законної сили розглянути заяви боржника ОСОБА_1 про скасування арешту майна відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: