Справа № 486/681/19
Провадження № 2-о/486/23/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Кучмар В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу № 486/681/19 за заявою ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_5 , орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про видачу обмежувального припису,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_5 , звернулась з до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона зареєстровано та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка приватизована на неї, чоловіка та двох дочок. Дочка ОСОБА_5 проживає разом з ними. Остання була позбавлена батьківських прав відносно трьох її малолітніх дітей. Вона є опікуном малолітніх онуків, які проживають разом з нею та ОСОБА_5 Стверджує, що на протязі багатьох років вона з онуками постійно потерпає від насильства з боку ОСОБА_5 , саме тому починаючи з 2015 року вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом, проте результату не отримали та ОСОБА_5 не змінила своєї поведінки. Зазначає, що ОСОБА_5 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї. Протягом 2010-2019 років було розглянуто цілий ряд справ щодо вчинення нею насильства у сім`ї. Кожного дня ОСОБА_5 з ознаками наркотичного сп`яніння приходить за місцем своєї реєстрації та вчиняє з нею лайку у присутності малолітніх дітей. Діти перебувають під постійним психологічним тиском, налякані та живуть у постійному страху. Крім того, були випадки, коли ОСОБА_5 вчиняла крадіжки їжі та речей, які належать дітям. 04.04.2019 року складено акт, яким підтверджено вчинення психологічного насильства.

Переконана, що вірогідність продовження та повторення вчинення насильства ОСОБА_5 щодо дітей та до неї, а також настання тяжких наслідків для здоров`я дітей є високою тому просила суд видати обмежувальний припис та заборонити ОСОБА_5 перебувати у місці спільного проживання спільно з постраждалими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 строком на 6 місяців. Заборонити ОСОБА_5 наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих та місця навчання строком на 6 місяців. Заборонити вести телефонні розмови з постраждалими або контактувати з ними через інші засоби зв`язку і через третіх осіб строком на 6 місяців.

19.04.2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження по справі та до участі у справі залучено орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області у якості третьої особи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази у сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є опікуном над малолітніми ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується посвідченням виданим виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 .

Заінтересована особа ОСОБА_5 є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 02 квітня 2019 року малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіді начальника Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП України встановлено, що протягом 2015-2019 років до відділку поліції надійшло 10 звернень за фактом вчинення насильства у сім`ї ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей та відносно ОСОБА_1

04.04.2019 року комісією cкладено акт з`ясування обставин вчинення насильства у сім`ї або реальної загрози його вчинення, згідно якого зі слів матері встановлено, що донька у нетверезому стані психологічно впливає на дітей та матір. ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав, але кожен день приходить додому та вчиняє сварки з матір`ю у присутності дітей. Психологічне насильство підтверджується.

Крім того, постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/970/18 від 23.10.2018 року ОСОБА_5 визнано винною за ч. 2 ст. 173-2 КупАП. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своїх неповнолітніх дітей та матері.

Крім того, постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/17/19 від 04.02.2019 року ОСОБА_5 визнано винною за ч. 2 ст. 173-2 КупАП. Відповідно до даної постанови ОСОБА_5 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своїх неповнолітніх дітей та матері.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 ст. 26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Б. проти Республіки Молдова" зазначає: "Суд нагадує, що в силу взятих разом положень статей 1 і 3, держави повинні приймати певні заходи для забезпечення того, щоб особи в межах їх юрисдикції не зазнавали тортур або нелюдського, або такого, що принижує гідність видам поводження чи покарання, включаючи жорстоке звернення з боку приватних осіб (див. A. проти Сполученого Королівства від 23 вересня 1998 року, § 22, Звіти постанов і рішень 1998 VI і вищенаведене рішення у справі Опуз, § 159). В зобов`язання влади, крім іншого, входило зробити все, що можна було розумно очікувати від них, щоб уникнути безпосередньої і прямої загрози для життя встановленої особи або осіб від кримінально-забороненого діяння з боку третіх осіб, про який вони знали або повинні були знати (див ., серед багатьох інших, Осман проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1998 року, § 116, Звіти 1998 VIII; E. та інші проти Сполученого Королівства, № 33218/96, § 88, 26 листопада 2002 роки; і Й.Л. проти Латвії, № 23893/06, § 64, 17 квітня 2012 року).

В той час як основним предметом статті 8 Конвенції є захист особи від самовільних дій органів державної влади, додатково можуть існувати і невіддільні позитивні зобов`язання по "поваги" приватного життя і сім`ї. Ці зобов`язання тягнуть за собою прийняття деяких заходів у сфері відносин між приватними особами. Особливо діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (див. X і Y проти Голландії від 26 березня 1985 року, §§ 23-24 і 27, Серія A № 91, і рішення по справі Огаст проти Сполученого Королівства, № 36505 / 02, 21 січня 2003 року).

Що стосується поваги приватного життя, Суд раніше стверджував в різних контекстах, що поняття приватного життя включає фізичну і психологічну цілісність особи, і зобов`язанням Держави є захистити його, навіть якщо небезпека відбувається в результаті дій інших осіб. У цьому напрямку, Держави повинні мати у своєму розпорядженні і застосовувати на практиці відповідну законодавчу базу, яка надає захист проти насильницьких дій з боку приватних осіб (див. Вищенаведене рішення у справі X та Y проти Голландії, §§ 22 і 23; Костелло Робертс проти Сполученого Королівства, 25 березня 1993 року, § 36, Серія A № 247-C; DP і Ж.C. проти Сполученого Королівства, № 38719/97, § 118, 10 жовтня 2002 роки; MC проти Болгарії, № 39272/98, §§ 150 і 152, ЄСПЛ 2003 XII; A. проти Хорватії, № 55164/08, § 60, 14 жовтня 2010 року; і вищенаведене справу Хаждуова, § 46). В даному контексті Суд зазначає, що особлива вразливість жертв домашнього насильства і необхідність активного втручання держави щодо їх захисту підкреслені в різних міжнародних документах (наприклад, див. Вищенаведене справу Беваква, §§ 64-65, і Сандра Янкович проти Хорватії, № 38478/05 , §§ 44-45, 5 березня 2009 року).»

Як вбачається із матеріалів справи заінтересованою особою неодноразово вчинялося психологічне насильство в сім`ї, як стосовно заявниці, так і стосовно дітей, за що заінтересована особа була притягнута до адміністративної відповідальності, а тому є підстави вважати, що вчинення ОСОБА_5 насильства в сім`ї, носить тривалий характер, а, також, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій ОСОБА_5

Проте, як вбачається з самої заяви, квартира за адресою АДРЕСА_1 , приватизована та заінтересована особа ОСОБА_5 має частку у приватизації, а отже є власником частини квартири. Таким чином вжиттям заходів, може бути обмежене право ОСОБА_5 зокрема, право на користування житлом.

За змістом ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. В тому числі, не може бути підставою для вжиття зазначеного обмеження, відсутність у кривдника іншого житла.

Таким чином, такі заходи як вбачається із наведених вище норм закону та практики ЄСПЛ є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав потерпілих осіб, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет.

Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві).

Отже, судом встановлено випадки домашнього психологічного насильства вчинені ОСОБА_5 відносно своєї матері ОСОБА_1 та своїх малолітніх дітей, а також ризики настання насильства у майбутньому.

З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявницею доказів, з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів ОСОБА_1 та малолітніх дітей, суд приходить до висновку щодо доцільності застосування заходів обмежувального припису щодо ОСОБА_5

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 294, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_5 , орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженки с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , яким заборонити:

- перебувати у місці спільного проживання спільно з постраждалими особами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у квартирі АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих - квартири АДРЕСА_1 та місця навчання малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . - Южноукраїнської загальноосвітньої школи №3 за адресою б -р Цвіточний, 5 м. Южноукраїнськ Миколаївської області;

- вести телефонні розмови з постраждалими або контактувати з ними через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

Вище вказані зборони встановити терміном на шість місяців з дня ухвалення вказаного рішення суду до 22 жовтня 2019 року включно.

Про прийняте рішення про видачу обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_5 , повідомити Южноукраїнський ВП Первомайського ВП ГУНП України для взяття особи на профілактичний облік, та виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова