Справа № 635/7463/18
Провадження по справі № 2/635/1173/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шинкарчука Я. А.,
при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, -
16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просить стягнути з відповідача на її користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей у розмірі 51 995 (пятдесят одна тисяча девятсот девяносто пять) гривень 87 копійок та в подальшому стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % вартості навчання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Медичному коледжі Харківського національного медичного університету до 30 червня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 16 листопада 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. З 2011 року діти не бачили батька, останній не приймав ніякої участі в утриманні та вихованні дітей, самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Весь цей час вихованням та утриманням дітей займалася ОСОБА_1 Позивач з дітьми мешкають у приватному будинку з газовим опаленням. Не опалювати будинок позивач не може, оскільки він одразу почне руйнуватись, діти почнуть хворіти. Загальна сума понесених нею витрат за сплату за послуги газопостачання за період з 2011 року по серпень 2018 рік складає 33 294 (тридцять три тисячі двісті девяносто чотири) гривні 73 копійки. Окрім того, при будинку є город, на якому позивач вирощує фрукти та овочі і для того, щоб був врожай, рослини необхідно поливати водою. Загальна сума понесених нею витрат за сплату за послуги водопостачання за період з 2011 року по серпень 2018 рік складає 2 975 9 (дві тисячі девятсот сімдесят пять) гривень 14 копійок. Між тим, водою кожен день користуються діти. За послуги електроенергії за період з 2011 року по серпень 2018 рік позивачем сплачено суму у розмірі 3 637 ( три тисячі шістсот тридцять сім ) гривень 12 копійок. Позивач вважає, що відповідач повинен нести витрати за сплату комунальних послуг, оскільки електроенергія та газ необхідні для проживання дітей. В 2018 році позивач понесла значні витрати на лікування неповнолітніх дітей. На час звернення з даним позовом син ОСОБА_3 навчається на платній основі. Також, в 2015 році спільних дітей сторін було направлено до УДЦ «Молода гвардія» на оздоровлення, частину витрат за що сплатила держава, а іншу частину - позивач. Позивач працює лікарем і має невелику заробітну плату, самостійно утримувати дітей фінансово важко. На даний час направляти дітей на відпочинок позивач не має фінансової можливості оскільки їй також доводиться нести й інші витрати, такі як придбання підручників, зошитів, одягу, їжі, засобів гігієни, ліків, іграшок, сплачувати за проїзд тощо.
Відповідач не приймає участі в утримуванні дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на спільних дітей складає 103 991 гривень 15 копійок, а тому позивач вважає, що батько також має брати участь у додаткових витратах на дітей, в звязку з чим повинен відшкодувати позивачу половину суми понесених нею додаткових витрат.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей отриманих судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 16 листопада 2010 року ( свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №117053, видане 24 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області).
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №150338, видане 20 грудня 2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова) та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №234922, видане 01 квітня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова).
Згідно довідки Медичного коледжу Харківського національного медичного університету №67 від 14 березня 2018 року, ОСОБА_6 навчається на 2 курсі відділення Медичного коледжу Харківського національного медичного університету за денною формою навчання за спеціальністю «Медсестринство», спеціалізацією «Сестринська справа», термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року.
Позивачем за період 2016 року по вересень 2018 року за навчання сина ОСОБА_3 у медичному коледжі сплачено 21 259 (двадцять одна тисяча двісті двадцять пять) гривень, що підтверджується чеками про сплату.
Згідно наданої позивачем медичної документації на лікування дітей за період 2018 року позивачем понесла витрати у розмірі 15 831 ( п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять одна) гривня 16 копійок.
Витрати на придбання одягу для доньки за період з 2014 року по 2018 рік складають 26 994 (двадцять шість тисяч девятсот девяносто чотири) гривні, що підтверджується відповідною випискою.
З зазначеного вбачається , що загальний розмір додаткових витрат на дітей понесених позивачем становить 103 991 ( сто три тисячі девятсот девяносто одна) гривня 15 копійок.
Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до наступного.
Одним із різновидів аліментних зобов'язань між батьками і дітьми є зобов'язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6?1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Як встановлено судом під час розгляду справи діти ОСОБА_6, 04 грудня 2000 року та ОСОБА_4 проживають разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Лазурна, 9, а також знаходяться на її утриманні, загальний розмір додаткових витрат на дітей, зокрема навчання, лікування, оздоровлення, які були понесені позивачем становлять 103 991 ( сто три тисячі девятсот девяносто одна) гривня 15 копійок. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.
Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду.
Враховуючи положення статей 180, 181, 185 СК України, частин 1 статті 13 ЦПК України суд дійшов до висновку, що позовні вимого в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дітей у розмірі 51 995 (пятдесят одна тисяча девятсот девяносто пять) гривень 87 копійок підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано докази на підтвердження наявності особливих обставин, які зумовлюють відповідні додаткові витрати, також беручи до уваги межи позовних вимог, а відповідачем не доведений факт неспроможності ним нести такі витрати.
Щодо позовних вимог про подальше стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % відсотків вартості навчання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Медичному коледжі Харківського національного медичного університету до 30 червня 2020 року.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що вказана вимога заявлена як участь батька у додаткових витрат на дитину, що повязання з його навчанням.
Судом встановлено, що 04 грудня 2018 року дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг повноліття, а тому чинним законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей.
Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог в частині подальшого стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % вартості навчання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Медичному коледжі Харківського національного медичного університету до 30 червня 2020 року необхідно відмовити.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд покладає судові витрати, які складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви, на відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей у розмірі 51 995 (пятдесят одна тисяча девятсот девяносто пять) гривень 87 копійок .
В частині позовних вимог про подальше стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % відсотків вартості навчання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Медичному коледжі Харківського національного медичного університету до 30 червня 2020 року відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 (сорок) копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 26 квітня 2019 року.
Суддя Я.А. Шинкарчук