ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8906/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Даниленко В.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забеспечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту нікчемним.

19.11.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборонити вчиняти дії, відповідно до якої просить заборонити Сьомій київській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_3 або будь-якій іншій особі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4 у місті Києві до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. В обгрунтування заяви заявник зазначає, що невжиття даних заходів може призвести до відчуження нерухомого майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки позивачем оспорюється свідоцтво про право на спадщину за заповітом, який позивач просить визнати нікчемним.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що заява про забезпечення позову у спосіб визначений в останній підлягає задоволенню, враховуючи: предмет спору та позовних вимог їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оспорюється.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддя вважає, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, а саме видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно спричинить ОСОБА_3 збитки відсутні, а тому і відсутні підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи вище зазначене та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 рок суддя-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту нікчемним - задовольнити.

Заборонити Сьомій київській державній нотаріальній конторі видавати ОСОБА_3 або будь-якій іншій особі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4 у місті Києві до набрання рішення суду законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту нікчемним.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: