Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 755/10402/18

провадження № 61-7492 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ПАТ «АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 91296,30 грн, з яких 32481,69 грн - поточна заборгованість, 44 968,73 грн - прострочена заборгованість, 13845,88 грн заборгованість за відсотками.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ПАТ «АБ «Укргазбанк» 13 вересня 2012 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 110 610,00 грн строком до 12 вересня 2019 року зі сплатою 16,5 % річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись з 01-го до 10-го числа кожного місяця рівними платежами у розмірі 2243,00 грн, відповідно до графіку погашення кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 того ж дня було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит в обумовленому договором розмірі, натомість відповідач здійснював свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого утворилась вказана заборгованість.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 5 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, позовні вимоги задоволено ПАТ «АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №147/2012 від 13 вересня 2012 року у розмірі 91296,30 грн, з яких: 32481,69 грн - поточна заборгованість за кредитом; 44968,73 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 13845,88 грн - заборгованість за відсотками. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову щодо поручителя, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що хоча відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості, проте, порука в силу вимог частини четвертої статті 559 ЦК України є припиненою, так як банк звернувся з позовом поза межами шестимісячного строку.

У квітні ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в розмірі 91296,30 грн, тобто ціна позову в цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко