Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 639/307/18

провадження № 61-1419ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, стягнення неправомірно списаних коштів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

(далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про визнання недійсним одностороннього правочину, стягнення неправомірно списаних коштів та моральної шкоди, а саме визнати дії банку щодо застосування додаткових комісій незаконними; зобов'язати відповідача зарахувати неправомірно списані 28 854,80 грн на картковий рахунок позивача та нарахувати пеню в сумі 34 428,21 грн; стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 серпня

2018 року (у складі судді Єрмоленко В. Б.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним односторонній правочин до договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «Укргазбанк» між ОСОБА_1 і ПАТ АБ «Укргазбанк» від 20 січня 2015 року щодо зміни тарифного плану «РRO-Запас» і застосування додаткових 30 % комісій.

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 неправомірно списані з рахунку 30 % комісії за безготівкові розрахунки в іноземній та національній валюті в сумі 28 854,80 грн, проценти за користування - 34 428,21 грн, а всього - 63 283,30 грн та перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року

(у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.) рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 серпня 2018 року змінено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 процентів за користування в сумі 34 428,21 грн та визначення загальної суми стягнення 63 283,30 грн скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 3 829,39 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

16 січня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 19 грудня 2018 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Предметом позову у цій даній справі є зобов'язання відповідача зарахувати неправомірно списані 28 854,80 грн на картковий рахунок позивача та нарахувати пеню в сумі 34 428,21 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн, тобто ціна позову станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Також позивачем заявлено вимогу немайнового характеру про визнання дії банку щодо застосування додаткових комісій незаконними.

Апеляційним судом вказану справу не визнано малозначною, однак малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Заявник зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, а саме для

ПАТ АБ «Укргазбанк», а тому є підстави, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Однак, зазначені доводи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, та справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, відповідно до підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими та такими, що не підтверджують підстави для необхідності відкриття касаційного провадження, оскільки Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, обставини конкретної справи, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, стягнення неправомірно списаних коштів та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська