РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П., Діброви А.О.

учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачу належить на праві власності автомобіль марки MERCEDES - BENZ VITO108D, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП, п. 2.2 Правил дорожнього руху України, передав користування транспортним засобом MERCEDES - BENZ VITO108D, зятю ОСОБА_5, а останній передав позивачу у користування належний йому на праві власності автомобіль марки FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У вересні 2017 року автомобіль FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, зламався. За взаємною домовленістю з ОСОБА_5 позивач за власні кошти мав намір відремонтувати даний автомобіль й продовжувати ним користуватись.

У жовтні 2017 року позивач з відповідачем, який як фізична особа підприємець здійснює ремонт і технічне обслуговування транспортних засобів, уклали усний договір про надання послуг по ремонту автомобіля й передав відповідачу для ремонту автомобіль FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, за адресою: 92700, Луганська область, м.Старобільськ, пров. Ярмарковий, буд. №3, а відповідач прийняв автомобіль і зобовязався його відремонтувати за кошти позивача.

Фактично між позивачем, як споживачем, та відповідачем, як виконавцем, відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України укладено оплатний усний договір про надання послуг з визначенням гарантійного строку щодо ремонту автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, а відповідач прийняв автомобіль і зобовязався відремонтувати його за кошти позивача.

Відповідач проводив ремонтні роботи автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, до січня 2017 року. За ремонт автомобіля позивач сплатив відповідачу 85 560 грн..

Проведений відповідачем ремонт автомобіля FORD TRANSIT та гарантійний ремонт був не результативний та незадовільний, фактично після ремонту й гарантійного ремонту автомобіль мав істотні недоліки усунення яких потребує понад чотирнадцять календарних днів, з неналежною якістю роботи й не підлягав користуванню і не експлуатувався до червня 2018 року, т.б. до здійснення повторного ремонту автомобіля іншим фахівцем після звернення позивача.

Відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, тому за неналежне виконання договору про надання послуг завдані позивачу збитки в розмірі 85560 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Позивач також вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок порушення його прав, передбачених ст.6 Закон України «Про захист прав споживачів». Позивач зазнав душевних страждання у зв'язку із пошкодженням його майна у вигляді істотних недоліків та не належної якості виконаної відповідачем роботи, тривалого понад розумні строки ремонту автомобіля, необхідності повторного ремонту автомобіля, неможливості користуватись автомобілем. Позивач, враховуючи принципи розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди в сумі 50 000 грн..

Як на правову підставу позову позивач посилається на ст.ст. 23, 627, 901, 906 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 7, 10, 22 ЗУ « Про захист прав споживачів».

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в сумі 85560 грн., моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн..

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 листопада 2018 року було замінено первісного відповідача - ОСОБА_3 належним відповідачем - фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 ( а.с. 67).

У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_2, позов підтримали з вищевикладених підстав. Позивач пояснив, що у позовній заяві допущена описка у зазначенні дати укладення усного договору щодо ремонту транспортного засобу, помилково вказано жовтень 2017 року, замість вересень 2016 року.

Також позивач пояснив, що у вересні 2016 року вони з відповідачем домовились за ремонт автомобіля FORD TRANSIT, а саме, мотора та насоса, строки ремонту не обумовлювали.

В кінці вересня 2016 року він передав автомобіль на ремонт відповідачу за адресою: Луганська область, м.Старобільск, пров. Ярмарковий, буд. №3, забрав з ремонту автомобіль 06 січня 2017 року. Відповідач видав йому накладну з приводу ремонту автомобіля. За ремонт автомобіля оплатив відповідачу 85 560 грн.. В цей же день автомобіль не доїхав до м.Сватове з м.Старобільськ, він знову відвіз автомобіль на ремонт відповідачу. Автомобіль знаходився на ремонті до березня 2017 року. Після ремонту автомобіль проїхав 400 км та знову зламався. Третій раз він відвіз на ремонт автомобіль відповідачу. У червні 2017 року знову забрав автомобіль з ремонту. У серпні 2017 року автомобіль знову зламався, він повідомив відповідача по телефону про поломку автомобіля, однак, відповідач відмовився ремонтувати. Автомобіль він поставив біля будинку на кв.Луначарського у м.Сватове до весни 2018 року, автомобілем в цей період не користувався. У травні 2018 року відвіз автомобіль на ремонт на СТО у м.Чугуєві.

Відповідач не виконав умови договору, зробив неякісний ремонт, оскільки мотор після ремонту не працював.

Накладні відповідача підтверджують неякісний ремонт автомобіля.

Надані ним акти виконаних робіт підтверджують те, що ці самі роботи буди виконані на СТО у м.Чугуєві.

Письмових претензій з приводу неякісного виконання робіт він відповідачу не предявляв.

Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що між сторонами було укладено усний договір про надання послуг щодо ремонту автомобіля. Позивач оплатив роботу, яка була виконана відповідачем неякісно. Відповідач мав скласти акт приймання-передачі робіт, однак, відповідач цього не зробив. Накладні, які видав відповідач, підтверджують факт усного договору, факт виконання робіт, гарантію.

Відповідач порушив Закон України «Про захист прав споживачів».

Позивач мав право в гарантійний період на ремонт автомобіля і він звернувся до станції техобслуговування у м. Чугуїв.

Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він, як фізична особа підприємець, надає послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.

У вересні 2016 року вони з позивачем домовились про ремонт автомобіля FORD, а саме, ремонт двигуна та насоса, строки ремонту не обумовлювали. Ремонт насоса здійснювався у м.Чугуєві та м.Харкові, про що зазначено у виданих ним накладних. У січні 2017 року позивач забрав автомобіль з ремонту, за ремонт автомобіля позивач сплатив 85 560 грн., він видав позивачу накладні із зазначенням видів ремонтних робіт.

Після ремонту позивач двічі звертався з приводу ремонту даного автомобіля, а саме, у січні 2017 року та у березні 2017 року. У січні 2017 року він замінив гідрокомпенсатори, після того у березні 2017 року позивач знову звернувся з приводу ремонту, виявилась проблема з електропроводкою. Це були інші ремонтні роботи. Письмових та усних претензій з приводу неякісного ремонту двигуна та насоса від позивача не надходило. Ремонт було зроблено якісно.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснив, що між сторонами було укладено усний договір щодо ремонту автомобіля. Відповідач здійснив обумовлений сторонами ремонт автомобіля. Коли позивач забирав автомобіль, то договір був виконаний. Позивач ніяких претензій з приводу неякісного ремонту автомобіля не предявляв. Позивач не надав доказів того, що було здійснено неякісний ремонт автомобіля. Вважає позов необґрунтованим, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини сторін.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у сфері технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Серії В01 №051936, свідоцтвом платника єдиного податку Серії А № 223773, Витягом з Реєстру платників єдиного податку № 446 ( а.с. 63-65).

Власником транспортного засобу FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, білого кольору, являється ОСОБА_5 ( а.с. 132), який передав автомобіль у користування позивачу відповідно до п.2.2 ПДР України, передавши останньому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХО 133073, оригінал якого досліджено у судовому засіданні.

Позивач на достатній правовій підставі володіє вказаним транспортним засобом, а тому позивач має речове право на дане майно, яке підлягає захисту згідно ст.396 ЦК України.

Сторони у судовому засіданні визнали та не заперечують наступні обставини.

Так, сторони визнали, що по усній домовленості між позивачем та відповідачем з вересня 2016 року по 06 січня 2017 року відповідач виконував ремонт автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_2, а саме, ремонт двигуна та насоса.

Письмового договору з приводу вказаних робіт в якому б передбачалися права та обов'язки сторін, їх відповідальність, строки виконання робіт між сторонами не укладалося.

На виконання усної домовленості відповідач здійснив ремонт вказаного автомобіля, а саме, ремонт двигуна та насоса.

У січні 2017 року позивач сплатив відповідачу за ремонт автомобіля суму у розмірі 85 560 грн.

Відповідач 06 січня 2017 року видав позивачу накладні, де зазначив види та вартість ремонтних робіт ( а.с. 11-12).

Після здійсненого ремонту позивач також передавав відповідачу автомобіль на ремонт у січні 2017 року та у березні 2017 року. Автомобіль забрав з ремонту у червні 2017 року.

Вищевказані обставини визнали у судовому засіданні сторони і у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ті обставини, що відповідач здійснив неякісний ремонт автомобіля, ремонт мав істотні недоліки та автомобіль не підлягав користуванню і не експлуатувався до червня 2018 року, т.б. до повторного ремонту автомобіля іншим фахівцем.

Факт неякісного ремонту автомобіля, за твердженням позивача, підтверджують видані відповідачем накладні, а також акти виконаних робіт, видані на СТО у м.Чугуєві, які являються доказом того, що ті самі роботи по ремонту автомобіля, які неякісно виконав відповідач, були виконані на СТО у м. Чугуєві.

Відповідач в свою чергу заперечує такі доводи та стверджує, що ремонт двигуна та насоса було виконано якісно, умови договору він виконав належним чином, у січні та у березні 2017 року він здійснював інші ремонтні роботи.

Свою вину у неякісному ремонті автомобіля не визнав.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів» та спеціальними підзаконними нормативними актами, які регламентують діяльність у сфері надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісних транспортних засобів, зокрема, Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386.

Таким чином, враховуючи правовідносини сторін та положення діючого законодавства, то фактично між сторонами був укладений договір на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

На підставі п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач ОСОБА_1 за правовідносин, що склалися між сторонами, є споживачем виконаних відповідачем ремонтних робіт автомобіля.

Відповідно до ч. 7 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

Положення статті 853 ЦК України зобов'язують замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлених допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника.

Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем) врегульовані Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року №615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за № 1609/26386 (далі- Правила).

Відповідно до п.3 Розділу III Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

У пункті 1 Розділу I Правил визначено поняття претензії - письмовий документ, що містить вимогу замовника до виконавця щодо невідповідності наданої послуги вимогам Технічного регламенту та (або) умовам договору. У пункті 7 Розділу VII Правил передбачено порядок предявлення претензії.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (стаття 80 ЦПК України).

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування по даній справі є, зокрема, наявність недоліків, істотних недоліків у виконуваній роботі, наявність збитків та їх розміру, наявність причинно-наслідкового звязку між недоліками у роботі та діями підрядника ( виконавця робіт).

У п.12 на п. 15 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено такі поняття, як недолік та істотний недолік. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором;

Судом досліджено всі докази, надані сторонами.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на накладні, акти виконаних робіт та показання свідків.

Судом досліджено надані позивачем копії актів виконаних робіт №3027, № 3229 та їх оригінали, які видані фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 ( а.с. 14-15, 17-18). Дані акти не містять дати їх видачі та даних про замовника і вказані акти не являються належними та достатніми доказами проведення неякісного ремонту автомобіля відповідачем.

За клопотанням позивача судом допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила у судовому засіданні, що автомобіль позивача з кінця літа 2017 року до весни 2018 року постійно стояв біля будинку №12 кв.Мирний (до перейменування - кв.Луначарського) м.Сватове.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає на кв.Мирний у м.Сватове. Бачила як на кв.Мирний ( до перейменування - кв. Луначарського) стояв автомобіль білого кольору, який період стояв автомобіль сказати не може, хто ставив та хто забирав автомобіль сказати не може.

Свідок ОСОБА_5, якому позивач являється тестем, у судовому засіданні пояснив, що він є власником автомобіля Форд-Транзіт, у вересні 2016 року за усною домовленістю вони з позивачем обмінялись автомобілями, він передав позивачу технічний паспорт на автомобіль Форд-Транзіт. Відповідач здійснював ремонт двигуна автомобіля Форд. Після ремонту у січні 2017 року автомобіль проїхав приблизно 40 км і знову зламався. Після чого знову відвезли відповідачу автомобіль, де він знаходився на ремонті приблизно три місяці. Другий раз ознаки поломки були інші. У березні 2017 року знову забрали автомобіль з ремонту, однак, автомобіль відразу зламався, залишили його на ремонті у відповідача. У серпні 2017 року забрали автомобіль з ремонту, після ремонту автомобіль проїхав 400 км та зламався. Ремонт автомобіля було проведено за його згоди, за ремонт автомобіля позивач сплатив грошові кошти відповідачу у сумі 85 000 грн..

2-3 місяці восени 2017 року автомобіль стояв біля будинку №12-№13 на кв.Луначарського у м.Сватове, після чого стояв біля дому у дворі позивача по вул.Ветеринарній у м.Сватове.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він був присутній, коли перший раз забирали з ремонту автомобіль Форд. Позивач за ремонт автомобіля віддав відповідачу грошові кошти у сумі 85 000 грн.. Автомобіль зимував біля будинку №12 на кв.Луначарського у м.Сватове, не памятає в який період стояв автомобіль. Близько одного року стояв автомобіль.

Однак, суд не може взяти до уваги показання вищевказаних свідків, як доказ на підтвердження позовних вимог позивача, оскільки показання даних свідків не є належними та достатніми доказами неякісного ремонту автомобіля, здійсненого відповідачем, наявності недоліків, істотних недоліків у виконаній роботі.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 пояснили лише про обставини того, що ремонт автомобіля здійснював відповідач і автомобіль неодноразово ламався, при цьому свідки не зазначили які конкретно поломки були у автомобіля. Також свідок ОСОБА_5 пояснив, що другий раз ознаки поломки були інші.

Щодо показань свідків з приводу тієї обставини, що автомобіль певний період стояв біля будинку №12 на кв.Мирний у м.Сватове, то такі показання не являються належним доказом неякісного ремонту автомобіля відповідачем. При цьому свідок ОСОБА_5 пояснив, що автомобіль стояв 2-3 місяці на кв.Мирний, після цього стояв у дворі позивача, свідок ОСОБА_7 пояснила, що автомобіль з кінця літа 2017 року до весни 2018 року постійно стояв біля будинку №12 кв.Мирний у м.Сватове. Показання свідків є суперечливими та такими, що не узгоджуються між собою.

Належними доказами не підтверджується також факт дотримання позивачем положень частини 7 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення виконавця ремонтних робіт про виявлені недоліки в роботі, предявлення претензії у порядку, визначеному Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, а також виконання вимог ч.1 та ч.3 ст. 853 ЦК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Відповідна експертиза проведена не була. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що відсутній такий висновок експерта, доказів на підтвердження проведення експертизи позивач суду не надав.

Та обставина, що не було оформлено відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів відповідного акту передавання-приймання КТЗ не являється доказом неякісного ремонту автомобіля відповідачем та наявності недоліків, істотних недоліків у виконаній роботі.

Також позивач безпідставно посилається на положення ст. 901 ЦК України і на ту обставину, що між сторонами було укладено договір про надання послуг, оскільки в даному випадку до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення законодавства щодо договору про надання послуг, так як згідно ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, за договором про надання послуг така послуга споживається саме в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Ремонт та технічне обслуговування транспортного засобу не являється такою послугою.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження неякісного ремонту транспортного засобу, виконаного відповідачем, а саме, наявності недоліків, істотних недоліків у виконаній роботі, причин таких недоліків, завданого збитку та його розміру, а також причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та недоліками, а тому позивачем недоведені позовні вимоги в частині відшкодування завданих збитків.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то дані вимоги є похідними від позовних вимог про відшкодування шкоди, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України судові витрати у справі компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

ст.ст. 16, 853, 837, 865 ЦК України, ст.ст.1, 10, 22 Закону України

«Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя Бабічева Л.П.