Справа № 344/5018/19
Провадження № 2/344/2731/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла мати позивача ОСОБА_3, у зв»язку з чим відкрилась спадщина на її майно. Позивач відноситься до кола спадкоємців по закону першої черги тому звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців не має.

14.12.2018 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 57/100 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 та відомості про право власності на спадкове майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інша частина 43/100 часток вказаного домоволодіння належить відповідачу ОСОБА_2, отриманого ним в дарунок від матері позивача ще 22.06.2000 року.

До спадкового майна померлої матері належить половина земельної ділянки загальною площею 0,1000 та кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 та обслуговує це домоволодіння. Іншим співвласником земельної ділянки є відповідач.

Проте, 22.08.2018 року державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкову частку, оскільки, вказане майно перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток кожного із власників.

Позивач в судове засідання не з»явився, 17.04.2019 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі (а.с. 41).

Відповідач в судове засідання не з»явився, 17.04.2019 року подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі(а.с. 42).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено.

Згідно копії повторного свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 виданого 15.02.2018 року ОСОБА_10 є матір»ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а.з. № 36(а.с.10).

З копії Договору дарування частини житлового будинку від 22.06.2000 року АВМ № 316013 вбачається, що ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1(а.с.21).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_4 виданого 17.04.2012 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га в АДРЕСА_1, 2 на підставі Рішення від 05.10.2010 року LVІІ сесії п»ятого демократичного скликання №266-LVІІ Івано-Франківської міської ради(а.с.30).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 93 роки(а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2018 року виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Кравець О.М., спадкоємцем майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, є її син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з 57/100 часток домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та зареєстровано в Спадковому реєстрі, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11, 12).

Листом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори №2637/02-14 від 22.08.2018 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що розташована на території АДРЕСА_1 не визначена. Чинне законодавство не надає права нотаріусу здійснювати визначення частки померлої (а.с.13).

Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ - 018 від 12.03.2018 року, земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.17-20).

Відповідно до ч.1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А ч.3 цієї статті передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК України).

У відповідності до ст. 370 ЦК України - у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 1216-1218, 1225, 1233, 1268, 1296 ЦК України, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-82 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 02.05.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.