Справа № 392/1500/18
Провадження № 2/392/268/19
05 квітня 2019 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Березія Ю.А.,
при секретарі Касьян З.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що він є власником житлової квартири АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстрований відповідач, який фактично не проживає на протязі останніх десяти років та не користується за призначенням жилим приміщенням. Тому, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням, що належить йому на праві приватної власності.
26 жовтня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 18).
28 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 25).
Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Згідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 11).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в житловій квартирі, яка належить на праві власності позивачеві, але фактично не проживає на протязі останніх десяти років. Факт проживання без реєстрації відповідача підтверджується актом встановлення факту не проживання (а.с. 9).
Таким чином, відповідачем порушено вимоги частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Враховуючи, що відповідач на протязі десяти років фактично не проживає в житловій квартирі, яке належить позивачеві на праві часткової власності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Керуючись частиною 2 статті 405 ЦК України, статтями 259, 263-265 ЦПК України,
Позов задовольнити.
ОСОБА_2 визнати особою, що втратили право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
Головуючий
суддя