Номер провадження: 22-ц/813/62/19
Номер справи місцевого суду: 519/166/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача АТ «Укртранснафта» в особі представника Ільницької О.С.,

переглянувши справу №519/166/17 за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укртранснафта» на рішення Южного міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у складі судді Барановської З.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 1 березня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін в касаційному порядку, визнано незаконним пункт 2 наказу №54 від 27 травня 2013 року начальника Морського нафтового терміналу «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» ПАТ Укртранснафта» в частині нарахування ОСОБА_2 надбавки до посадового окладу за вислугу років на час дії дисциплінарних стягнень; стягнуто з акціонерного товариства «Укртранснафта» на користь ОСОБА_2 надбавку до посадового окладу за вислугу років за період з червня 2013 року по квітень 2014 року в загальній сумі 5835,83 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету. В порядку виконання судового рішення відповідач сплатив 24 лютого 2017 року на банківський рахунок 4697,84 грн., з огляду на що позивач вважає, що має право в порядку статті 117 КЗпП України на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 8 червня 2015 року по день фактичного розрахунку в сумі 152572,23 грн. (а.с.2-4).

Ухвалою судді Южного міського суду Одеської області від 18 травня 2017 року відкрито провадження в справі (а.с.19).

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_2 17 липня 2017 року, 5 грудня 2017 року, 6 лютого 2018 року уточнив вимоги та просив стягнути за час затримки розрахунку за період з 8 червня 2015 року по 1 грудня 2017 року середній заробіток в сумі 172559,19 грн., в тому числі надбавку за вислугу років з інфляційними втратами в сумі 30506,46 грн., стягнути інфляційні втрати станом на 1 грудня 2017 року в сумі в 7359,44 грн. від неодержання своєчасно частки заробітної плати, 3% річних в сумі 492,72 грн. та в сумі 149,85 грн. за прострочення виплати заробітної плати за час розрахунку за період з червня 2013 року по 1 грудня 2017 року, зобов'язати відповідача внести зміни у форму ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Пенсійного фонду України щодо доплачених сум заробітної плати за 2013-2014 роки (а.с.37-41, 66-70, 123-124).

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 9 липня 2018 року залишено без розгляду вимоги, що були уточнені 17 липня 2017 року, 5 грудня 2017 року, 6 лютого 2018 року (а.с.152-153).

Відповідач АТ «Укртранснафта» позов не визнав, зазначивши, що ОСОБА_2 було звільнено з роботи 31 березня 2014 року на підставі пункту 5 статті 39 КЗпП України, в подальшому знову прийнято на роботу з 1 квітня 2014 року та звільнено 8 червня 2015 року по статті 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за віком; встановлене судовим рішенням порушення трудового законодавства мало місце під час дії трудового договору, який було припинено 31 березня 2014 року, щодо ж до звільнення 8 червня 2015 року, то вимоги статті 116 КЗпП України виконано та належні при звільненні суми виплачено; на час звільнення як на 31 березня 2014 року так і на 8 червня 2015 року був відсутній спір між сторонами щодо розміру суми виплат; правові підстави для застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності відсутні (а.с.81-89, 106-107, 141-144).

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено, стягнуто з ПАТ «Укртранснафта» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 8 червня 2015 року по 24 лютого 2017 року в сумі 152572,23 грн., судовий збір в сумі 1525,73 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 2350,00 грн. (а.с.160-167).

Висновок суду мотивовано стягненням рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року на користь ОСОБА_2 надбавки до посадового окладу за вислугу років за період з червня 2013 року по квітень 2014 року в загальній сумі 5835,83 грн., що, за висновком суду, має наслідком передбачену статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, яке мало місце 8 червня 2015 року, у вигляді стягнення середнього заробітку за період з 8 червня 2015 року по 24 лютого 2017 року в межах заявленої позивачем суми 152572,23 грн.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 7 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укртранснафта» на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 грудня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі АТ «Укртраснафта» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.174-182).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не прийнятті обставин перебування позивача у трудових відносинах та припинення таких 31 березня 2014 року та 8 червня 2015 року; у відсутності на момент звільнень будь-яких спорів в частині належних при звільненні сум; у неправильній оцінці доказів та, як наслідок, безпідставності застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності; у неправильному тлумаченні триваючого правопорушення; у непоширенні судового рішення від 23 вересня 2016 року на трудові відносини, що мали місце з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує преюдиційністю обставин, встановлених рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року в справі №519/166/17 (а.с.201-203).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 відповідно до Наказу №1/К від 4 січня 2005 року Морського нафтового терміналу «Південний» філії Магістральні нафтопроводи «Дружба» ВАТ «Укртранснафта» (далі МНТ «Південний» філії «МН «Дружба») прийнятий на роботу і призначений на посаду майстра (вантажного) товарної дільниці (а.с.90).

Згідно Наказу №207-К від 30 листопада 2007 року МНТ «Південний» філії «МН «Дружба» ОСОБА_2 звільнено з роботи 30 листопада 2007 року за переведенням до МНТ «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» ВАТ «Укртранснафта» (далі МНТ «Південний») на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України (а.с.91).

Наказом №3-К від 1 грудня 2007 року МНТ «Південний» ОСОБА_2 прийнято на посаду майстра (вантажного) товарної дільниці МНТ «Південний» (а.с.92).

Наказом №54 від 27 травня 2013 року МНТ «Південний» за порушення вимог посадової інструкції майстра вантажного згідно пункту 8 Правил трудового розпорядку ОСОБА_2 оголошено догану (а.с.93).

Наказом №24к від 31 березня 2014 року МНТ «Південний» ОСОБА_2 звільнено з роботи 31 березня 2014 року за переведенням до філії «Південні магістральні нафтопроводи» (далі «ПМН») згідно пункту 5 статті 36 КЗпП України (а.с.94).

Згідно Відомості №29 від 31 березня 2014 року ОСОБА_2 отримав розрахунок при звільненні (а.с.95-99, 100).

Наказом філії «ПМН №93-К від 31 березня 2014 року ОСОБА_2 прийнято з 1 квітня 2014 року на посаду майстра (вантажного) товарної дільниці МНТ «Південний» (а.с.101-103).

Наказом №163 від 8 червня 2015 року філії «ПМН» ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком згідно статті 38 КЗпП України (а.с.104).

8 червня 2015 року філією «ПМН» здійснено виплату сум, що належать від товариства, на картковий рахунок ОСОБА_2 (а.с.105).

12 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртранснафта», Морського нафтового терміналу «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» ПАТ «Укртранснафта» про визнання незаконним пункту 2 Наказу №54 від 27 травня 2013 року, стягнення невиплаченої заробітної плати.

Вказаним Наказом №54 від 27 травня 2013 року ОСОБА_2 за порушення вимог посадової інструкції майстра (вантажного) оголошено догану (пункт 1); без нарахування на час дії дисциплінарних стягнень (доган) премії з виробничих показників та надбавку до посадового окладу за вислугу років (пункт 2).

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 6 липня 2016 року в справі №519/144/16-ц в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року, рішення Южного міського суду Одеської області від 6 липня 2016 року в справі №519/144/16-ц скасовано; визнано незаконним пункт 2 наказу №54 від 27 травня 2013 року начальника Морського нафтового терміналу «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» ПАТ «Укртранснафта» в частині не нарахування ОСОБА_2 надбавки до посадового окладу за вислугу років на час дії дисциплінарних стягнень; стягнуто з ПАТ «Укртранснафта» на користь ОСОБА_2 надбавку до посадового окладу за вислугу років за період з червня 2013 року по квітень 2014 року в загальній сумі 5835,83 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету; розподілено судові витрати (а.с.5-8, 75-76).

Судове рішення в частині стягнення 5835,83 грн. виконано 24 лютого 2017 року сплатою на банківський рахунок ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 4697,84 грн. (5835,83 грн. з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів).

1 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в основу вимог покладено саме вищевказану надбавку в сумі 5835,83 грн..

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування на час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У сенсі положень статті 117 КЗпП України відповідальність власника (підприємства) включає два юридичних факти, як то порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст.116 КЗпП України) і вину власника. Затримка розрахунку з працівником при відсутності спору щодо розміру належних працівнику сум тягне обов'язок власника здійснити на користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник зобов'язаний виплатити працівнику середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку, якщо спір вирішений на користь працівника.

Із аналізу вищевказаних фактів встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах відповідно до трудових договорів у період:

з 4 січня 2005 року по 30 листопада 2007 року;

з 1 грудня 2007 року по 31 березня 2014 року;

з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року.

Дисциплінарному стягненню у вигляді догани ОСОБА_2 був підданий Наказом №54 від 27 травня 2013 року, тобто під час дії трудового договору з 1 грудня 2007 року по 31 березня 2014 року.

ОСОБА_2 31 березня 2014 року на підставі його заяви відповідно до Наказу №24/К від 31 березня 2014 року був звільнений по пункту 5 статті 36 КЗпП України (переведення працівника за його згодою з майстра (вантажного) товарної дільниці МНТ «Південний» філії Магістральні нафтопроводи «Дружба» ВАТ «Укртранснафта» до МНТ «Південний» філії «Південні магістральні нафтопроводи» ВАТ «Укртранснафта»).

На час звільнення 31 березня 2014 року з роботи (припинення трудового договору по пункту 5 статті 36 КЗпП України) не були спірними ні Наказ №54 від 27 травня 2013 року, ні розмір сум, належних ОСОБА_2 при звільненні.

З 1 квітня 2014 року ОСОБА_2 уклав новий трудовий договір, який було припинено 8 червня 2015 року по статті 38 КЗпП України (за заявою ОСОБА_2 про звільнення з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком).

На час звільнення 8 червня 2015 року з роботи (припинення трудового договору по статті 38 КЗпП України) не було спору щодо розміру сум, належних ОСОБА_2 при звільненні за період дії трудового договору з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року; виплату всіх належних ОСОБА_2 сум проведено 8 червня 2015 року, трудову книжку отримано тощо.

За змістом позовних вимог, затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_2 пов'язує зі стягнутою судовим рішенням надбавкою до посадового окладу, яка стосується трудового договору, що діяв з 1 грудня 2007 року та припинив свою дію 31 березня 2014 року і ніяким чином не стосується трудових відносин, виниклих на підставі трудового договору, що діяв з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року.

Позов про стягнення середнього заробітку при звільненні було подано до суду 1 березня 2017 року, при тому, що :

спірний наказ про дисциплінарне стягнення, яким було позбавлено надбавки, мав місце 27 травня 2013 року;

припинення трудового договору, під час дії якого було позбавлено надбавки, мало місце 31 березня 2014 року;

звернення до суду з позовом про визнання незаконним пункт 2 наказу №54 від 27 травня 2013 року в частині не нарахування надбавки до посадового окладу за вислугу років на час дії дисциплінарних стягнень мало місце 12 лютого 2016 року (тобто майже як через 3 роки після накладення дисциплінарного стягнення та майже як через 2 роки після припинення трудового договору під час дії якого було накладено дисциплінарне стягнення; майже через 8 місяців після припинення трудового договору, що діяв з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року тощо);

рішення апеляційного суду Одеської області в справі №519/144/16-ц, яким стягнуто на користь ОСОБА_2 надбавки до посадового окладу за вислугу років в сумі 5835,83 грн., було ухвалено 23 серпня 2016 року тощо.

Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, визначено статтею 233 КЗпП України, відповідно до частини 1 якої працівник може звернутися заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Поновлення судом строків, пропущених з поважних причин, передбачено статтею 234 КЗпП України, відповідно до якої у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

У сенсі положень статей 233, 234 КЗпП України строки, установлені статтею 233 КЗпП України, не перериваються і не призупиняються, але вони можуть бути поновлені судом при наявності поважних причин. При пропуску строків, встановлених статтею 233 КЗпП України, суд при розгляді трудового спору має з'ясувати всі обставини справи. При безпідставності вимог суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цього приводу; якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений статтею 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд відмовляє в позові в зв'язку з пропуском установленого строку; при обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин строк для звернення до суду поновлюється, а позовні вимоги задовольняються.

Наслідком прийняття Наказу №54 від 27 травня 2013 року про дисциплінарне стягнення було позбавлення ОСОБА_2 надбавки до посадового окладу, відтак, 27 травня 2013 року ОСОБА_2 повинен був дізнатися про порушення свого права; звільнення з роботи (припинення трудового договору по пункту 5 статті 36 КЗпП України) мало місце 31 березня 2014 року, відтак, 31 березня 2014 року при звільненні та виплаті ОСОБА_2 сум, належних йому при звільненні, він повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, тримісячний строк звернення ОСОБА_2 до суду за вирішенням трудового спору, як то стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід відраховувати з 31 березня 2014 року (дати припинення трудового договору, що діяв з 1 грудня 2007 року по 31 березня 2014 року); вказаний строк не переривається, не призупиняється; наявності поважних причин пропущення встановленого статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду за вирішенням трудового спору не встановлено, відтак, підстави для поновлення строку для звернення до суду відсутні.

Пов'язувати строк звернення до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з судовим рішенням про стягнення надбавки до посадового окладу безпідставно, так як передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України середній заробіток є відповідальністю за затримку розрахунку при звільненні, а таке звільнення мало місце 31 березня 2014 року.

Посилання позивача на неперервність трудових відносин та на розрахунок середнього заробітку з 8 червня 2015 року є безпідставним, так як ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 4 січня 2005 року по 30 листопада 2007 року (припинено по пункту 5 статті 36 КЗпП України), з 1 грудня 2007 року по 31 березня 2014 року (припинено по пункту 5 статті 36 КЗпП України), з 1 квітня 2014 року по 8 червня 2015 року (припинено по статті 38 КЗпП України), а надбавка до посадового окладу за вислугу років в сумі 5835,83 грн. стосується трудового договору, що припинився 31 березня 2014 року, зі звільненням з роботи 31 березня 2014 року припинило дію й дисциплінарне стягнення, накладене Наказом №54 від 27 травня 2013 року.

Таким чином, правовідносини, виниклі у період дії трудового договору, що припинився 31 березня 2014 року по пункту 5 статті 36 КЗпП України, є відмінними від правовідносин, виниклих у період дії трудового договору, що припинився 8 червня 2015 року по статті 38 КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції виходить з обґрунтованості вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього за час затримки розрахунку при звільненні, що мало місце саме 31 березня 2014 року, поряд з цим наявності поважних причин пропущення встановленого статтею 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду за вирішенням трудового спору (стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) не встановлено, тому апеляційний суд виходить з того, що строк пропущено без поважних причин, що має наслідком відмову в позові в зв'язку з пропуском установленого строку.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укртранснафта» задовольнити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова