Дата документу 04.04.2019
Справа № 334/6948/18
Провадження № 2/334/1037/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, треті особи: Запорізький міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді та КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» про повернення дитини та припинення стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, треті особи: Запорізький міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді та КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» про повернення дитини та припинення стягнення аліментів на дитину. В позові зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року по цивільній справі №334/8690/16-ц в неї було відібрано малолітню дитину, ОСОБА_2, 03.07.2016року народження, без позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Також вищезазначеним рішенням на утримання дитини з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з21.12.2016 року і до моменту повернення дитини у сімю. Причиною відібрання дитини було незабезпечення ОСОБА_1 належного рівня догляду за дитиною, яка народилася недоношеною, є тяжкохворою, потребує тривалого і безперервного лікування, через що вона неналежним чином виконувала свої батьківські обовязки по відношенню до дитини.

На сьогоднішній день після спливу одного року позивачка бажає повернути дитину у родину, та зазначає, що за весь час знаходження доньки у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» вона регулярно відвідувала дитину. Нею було вжито заходів з метою усунення перешкод для належного виховання ОСОБА_2. На сьогоднішній день позивачка працює у ТОВ «ТД«ДЕЛЬТА» на посаді укладальник-пакувальник. З метою подолання складних життєвих обставин, які призвели до вилучення дочки з родини, позивачка знаходилась на обліку у Запорізькому міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді у звязку із неналежним виконанням батьківських обовязків по відношенню до дочки. Під час перебування на обліку виконувала всі рекомендації спеціалістів, завжди була на звязку, змінила спосіб життя на кращий, поліпшила умови свого проживання..

Позивачка, вважає, що на момент звернення до суду з позовом спосіб її життя та відношення до дитини та цілком відповідає її інтересам, тому просить суд зобовязати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування надати висновок про доцільність повернення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, повернути їй малолітню дитину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була відібрана без позбавлення батьківських прав за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року та припинити стягнення з неї аліментів на малолітню дитину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті з неї за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року.

До судового засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просила зобовязати відповідача повернути їй дитину та припинити стягнення з неї аліментів.

Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечує, обставини, викладені у позовній заяві підтвердила.

Представник третьої особи:Запорізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді до судового засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, обставини, викладені у позовній заяві підтвердив.

Представник третьої особи: КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» в судове засідання не зявився з невідомих причин.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобовязані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матірю малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року по цивільній справі № 334/8690/16-ц в неї було відібрано малолітню дитину, ОСОБА_2, 03.07.2016року народження, без позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Також, вищезазначеним рішенням з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з21.12.2016 року і до моменту повернення дитини у сімю(а.с.6-7).

Згідно Довідки ТОВ «ТД «Дельта» № ТД000001940 від 25.06.2018р., позивачка ОСОБА_1 починаючи з 16.01.2018 року по теперішній час працює в ТОВ «Торгівельний дім «Дельта» на посаді укладальника-пакувальника та згідно Довідки № ТД000000013 від 25.06.2018р. має стабільний заробіток (а.с.9,10).

Згідно Характеристики № 000001393 від 25.06.2018р., виданої ОСОБА_1 за місцем її роботи, за період роботи вона зарекомендувала себе як грамотний і кваліфікований фахівець, уважна до потреб співробітників, відповідальна, цілеспрямована, працьовита, в колективі користується повагою, дотримується і поважає корпоративні правила і норми, у спілкуванні з колегами уважна, доброзичлива, легко знаходить спільну мову (а.с.11).

24.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР та надала письмові поясненнями,що вона звернулась до суду з даним позовом, при цьому зазначила, що регулярно відвідує дочку в дитячому будинку «Сонечко», старший син навчається, вона сама працює там створила всі належні умови для проживання малолітньої дитини разом з нею (а.с.18).

Представником Районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району, як органу опіки та піклування надано суду Акт обстеження умов проживання від 23.01.2019 року, згідно якого було проведено огляд умов проживання в квартирі яку винаймає та в якій проживає ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, та зазначено що в квартирі прибрано, присутнє централізоване опалення, газо-водо-електро постачання, меблі та побутова техніка. Дитина буде мешкати в кімнаті разом з матірю, в якій є окреме дитяче ліжко та всі необхідні меблі. Інша кімната також належним чином обставлена. Стосунки в сімї добрі, довірливі (а.с.28).

Згідно Висновку оцінки потреб сімї від 23.01.2019 року, наданого Запорізьким міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді на підставі Акту оцінки потреб сімї/особи, було невиконання батьківських обовязків, однак родина співпрацює та триває робота над підвищенням батьківського потенціалу, мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 здатна задовольняти потреби дитини, вона усвідомлює наявність проблем та співпрацює зі спеціалістами центру, фактори сімї та середовища сприяють вирішенню проблем(а.с.30-32).

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Норми ст.14 цього Закону передбачають, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Отже є законодавчо обумовленими як права дитини на проживання разом з матірю, так і права матері виховувати дитину особисто, тому будь-яке обмеження цих прав є недопустимим.

У принципі 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не може, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Згідно ч. 3 ст.5 СК України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно до ч. 3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 здійснила всі можливі заходи для вирішення проблеми, яка стала підставою для відібрання у неї дитини, сумлінно ставиться до виконання своїх обовязків по вихованню малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно відвідує її у КУ «ЗОСБД «Сонечко», працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, створила умови для належного утримання та виховання малолітньої дочки, тому є підстави для повернення їй відібраної дитини та скасування стягнутих з неї аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення їй малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була відібрана без позбавлення батьківських прав за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року та припинення стягнення з неї аліментів на малолітню дитину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 150Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобовязати орган опіки та піклуваннярайонної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, малолітню дитину, ОСОБА_2, 03.07.2016 р. н., яка була відібрана у неї без позбавлення батьківських прав за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року.

Припинити стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліментів наутримання малолітньої дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, які були стягнуті з неї за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.