Провадження № 22-ц/801/828/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року місто Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів Матківської М.В., Панасюка О.С.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2019 року, ухвалене суддею Антонюк В.В., повний текст якого складено 04 березня 2019 року

в справі №127/32961/18

за позовом ОСОБА_3 (позивач)

до ОСОБА_4 (відповідач)

про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в міський суд з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Вінницького міського суду від 06 червня 2018 року з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 стягуються аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 16 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На час винесення вказаного судового рішення у нього була матеріальна можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, але на сьогодні стан його здоровя погіршився, на лікування необхідна певна сума, а так як працювати він не в змозі, просив зменшити розмір аліментів з 3000 грн до ј частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до його повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягуваних судовим рішенням аліментів до ј частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що час від часу його хвороба загострюється, а тому він не в змозі мати стабільну заробітну плату із працевлаштуванням. Всі зароблені ним на підробітках кошти йдуть на сплату аліментів, залишається мізерна сума для його потреб.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просила залишити рішення суд першої інстанції без змін.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року встановлено в розмірі 1921 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192100 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду від 06 червня 2018 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 16 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією 07 листопада 2018 року позивачеві ОСОБА_3 з 22 жовтня 2018 року встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання, безтерміново, а з 28 листопада 2018 року йому призначено пенсію у розмірі 1497 грн (а.с. 5,6).

За розрахунками заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57093451 з виконання виконавчого листа № 127/11640/18 від 28.08.2018, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 16 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, проведеними головним державним виконавцем по сплаті аліментів на користь відповідача за період з 1 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заборгованість у позивача по сплаті аліментів - відсутня (а.с. 10, 11, 12).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на те, що після ухвалення місцевим судом рішення про стягнення з нього аліментів, змінилось його матеріальне становище та погіршився його стан здоров'я, просив зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлення позивачеві ІІІ групи інвалідності не є перешкодою у працевлаштуванні, а лише встановлює певні обмеження у праці. Крім того, таке погіршення стану здоров'я ОСОБА_3 не свідчить про наявність у нього стійкого захворювання, яке може потягти постійну втрату працездатності і призвести до значних матеріальних затрат.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами статті 89 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції вірно виходив із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди ОСОБА_3 із ухваленим судовим рішенням.

Отже колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_6 ОСОБА_7