ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1781/18
Провадження № 22-ц/4820/720/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Григорівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, про встановлення факту неприйняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , Григорівська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області (далі Рада), про встановлення факту неприйняття спадщини.

ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір, ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина на житловий будинок, земельну ділянку сільськогосподарського призначення та земельну частку (пай). Позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги за законом і прийняла спадщину в установленому законом порядку. У свою чергу, ОСОБА_3 як рідний син померлої також відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідач був зареєстрований із ОСОБА_5 за однією адресою, хоча фактично він не проживав разом із спадкодавцем на час її смерті та не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що спадкоємець ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Скаржинці, Ярмолинецького району, Хмельницької області.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що позивачем не доведено факт неприйняття ОСОБА_3 спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що суд не дав належної оцінки дослідженим доказам і не з`ясував обставини щодо здійснення сторонами права на спадкування, а ухвалене ним рішення не відповідає вимогам закону та є невмотивованим.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_6 не подали відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони є дітьми, а ОСОБА_4 чоловіком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Скаржинці, Ярмолинецького району, Хмельницької області. Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на нерухоме майно та грошовий вклад.

На час відкриття спадщини місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було зареєстровано по АДРЕСА_1 .

22 вересня 2015 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон №1382-ІV), реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №1382-ІV місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Підпунктом 1.13 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595; в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм Закону №1382-ІV дає підстави для висновку, що наявність реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є її останнє місце проживання с. Воронківці, Старокостянтинівського району, Хмельницької області. Цю обставину не спростовує той факт, що ОСОБА_5 померла у лікарні, розташованій у с. Скаржинці, Ярмолинецького району, Хмельницької області.

Згідно довідки Ради від 14 червня 2018 року №917 (а.с. 11) ОСОБА_5 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом із чоловіком, ОСОБА_4 , сином, ОСОБА_3 , та дочкою, ОСОБА_1 .

Із цієї довідки слідує, що на час відкриття спадщини ОСОБА_3 постійно проживав разом із спадкодавцем, ОСОБА_5 , за вказаною адресою.

ОСОБА_1 не надала жодних доказів на спростування цієї обставини.

До справи додані телеграми (а.с. 58, 63-64), згідно яких ОСОБА_3 визнав позов. Ці телеграми є сумнівними, внаслідок чого суд обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Отже суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не довела своїх вимог, а тому її позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого відповідає вимогам процесуального закону та є вмотивованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом указаних норм права кожна особа має право на захист свого (особистого, власного) права або інтересу, тому для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту неприйняття спадщини. Інших вимог позивачем не заявлено. Таким чином, ОСОБА_1 обрала неправильний спосіб захисту, оскільки він не сприяє відновленню будь-яких порушень її прав та інтересів.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції Андрощук Є.М.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 39