Справа № 766/7617/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Красновському В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

15.04.2019 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на наступне нерухоме майно ОСОБА_1 : 3-кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 55,6 кв.м, житлова площа - 38,5 кв.м, форма власності: приватна/спільна часткова ( ОСОБА_1 на праві власності належить 2/3 частина квартири на підставі свідоцтва про спадщину №ВРЕ 445515 від 13.01.2011 року). Накласти арешт на рухоме майно ОСОБА_1 : автомобіль марки Renault, модель Laguna, об`єм двигуна - 1998, 2004 р.в.

Заяву передано судді Майдан С.І. 16.04.2019 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» вбачається, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 03.02.2017 року у розмірі 148279,49 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2224,19 гривень.

Проте, заявником не вказано в заяві про забезпечення позову вартість рухомого та нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 та на яке заявник просить накласти арешт, задля перевірки співмірності вартості майна (квартири та автомобіля) із ціною заявлених позовних вимог (148249,49 гривень).

З урахуванням вищевстановленого, суд дійшов переконання, що заявником не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що обумовлюють реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням вище встановлених обставин та предмету позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову немотивована та не є співмірною із заявленими позовними вимогами, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п.15.5. ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: С.І.Майдан