Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 361/4645/15-ц

провадження № 61-31000св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.,
суддів:Кузнєцова В. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач),Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_6,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», Публічне акціонерне товариство «Українська автомобільна корпорація»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Березовенко Р. В., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»), Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» (далі - ПАТ «Українська автомобільна корпорація») про захист прав споживачів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 30 квітня 2013 року між нею та ПрАТ «СК «Українська страхова група» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті № 28-2809-13-00116 (далі - договір добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116), згідно з умовами якого вона застрахувала належний їй на праві власності транспортний засіб ВАЗ-1117, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

10 грудня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного їй легкового автомобіля під керування ОСОБА_7 У результаті ДТП її автомобіль пошкоджено. 12 грудня 2013 року вона звернулася до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку. 25 грудня 2013 року автосервісною філією «Бровари-Авто» виписаний рахунок-фактура, згідно з яким вартість ремонту становить 8 199,85 грн. 05 березня 2014 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило платіж на користь автосервісної філії «Бровари-Авто» у розмірі 7 799,85 грн, однак ремонтні роботи не виконані.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд зобов'язати ПрАТ «СК Українська страхова група» виконати обов'язки за договором добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 шляхом оплати рахунків за відновлювальний ремонт транспортного засобу та рахунків на купівлю деталей, вузлів, агрегатів, що підлягають заміні внаслідок настання страхового випадку з належним їй легковим автомобілем та на підставі рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070; зобов'язати автосервісну філію «Бровари-Авто» виконати роботи із ремонту транспортного засобу ВАЗ-1117, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_6відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем фактично заявлено вимогу в інтересах ПАТ «Українська автомобільна корпорація», а тому вимога позивача про стягнення грошових коштів із одного відповідача на користь іншого задоволенню не підлягає. Підстави для зобов'язання ПАТ «Українська автомобільна корпорація»виконати ремонтні роботи відсутні, оскільки будь-яких договорів між останнім та позивачем не укладалося.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 шляхом оплати рахунку-фактури ПАТ «Українська автомобільна корпорація» від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070. У решті позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що у суду першої інстанції не було правових підстав для розгляду уточненої позовної вимоги, оскільки позивач не подавав до суду заяви про уточнення позовних вимог. ПрАТ «СК «Українська страхова група» своїх зобов'язань за договором добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 фактично не виконало, оскільки сплатило страхову виплату із порушенням строків, установлених договором, що мало наслідком неотримання таких коштів одержувачем, а тому вимоги позивача до ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягають задоволенню. Вимога про зобов'язання автосервісної філії «Бровари-Авто» ПАТ «Українська автомобільна корпорація» не підлягає задоволенню, проте з інших підстав, ніж зазначив суд першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог до ПрАТ «СК «Українська страхова компанія».

Касаційна скарга мотивована тим, що ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» належним чином виконало свої зобов'язання за договором від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116. Страхова виплата здійснена відразу після отримання від позивача всіх необхідних документів, а тому страхова компанія не порушувала термінів виконання своїх зобов'язань. Судом не досліджено, чи отримано ПАТ «Українська автомобільна корпорація» грошові кошти у процесі ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що 30 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «Українська страхова група» укладений договір добровільного страхування № 28-2809-13-00116, за умовами якого страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, визначеному у договорі, страхувальником, а страхувальник зобов'язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови договору. Предметом страхування за цим договором є автомобіль ВАЗ-1117, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

10 грудня 2013 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу ВАЗ-1117, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

12 грудня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року для здійснення ремонту транспортного засобу ВАЗ-1117, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» нараховано 8 199,85 грн. У вказаному рахунку зазначено, що оплату необхідно провести до 01 січня 2014 року.

Згідно із платіжним дорученням від 05 березня 2014 року № 5438 ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь автосервісної філії «Бровари-Авто» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» здійснило перерахування страхового відшкодування у розмірі 7 799,85 грн.

Відповідно до довідки від 01 грудня 2015 року № 71 автосервісної філії «Бровари-Авто» Акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» станом на 01 грудня 2015 року не отримувала на свій рахунок кошти від ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно із платіжним дорученням від 05 березня 2014 року у сумі 7 799,85 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про страхування»).

Пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що позивачем надано ПрАТ «СК «Українська страхова група» рахунок-фактуру на суму 8 199,85 грн із зазначенням розрахункового рахунку одержувача, страховою компанією визнано вказаний рахунок-фактуру та відповідно до нього проведено оплату страхового відшкодування, проте така оплата проведена із порушенням встановлених договором строків, що мало наслідком неотримання таких коштів одержувачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фактично встановлений договором добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 обов'язок виплатити страхове відшкодування ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» не виконало, у зв'язку із чим вимога позивача про зобов'язання виконати такий обов'язок відповідачем підлягає задоволенню.

Верховний Суд не погоджується із таким висновком апеляційного суду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 15.1 укладеного між сторонами договору добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 виплата страхового відшкодування (страхова виплата) здійснюється страховиком відповідно до умов цього договору, правил страхування та законодавства України, на підставі страхового акта та всіх необхідних і належним чином оформлених документів.

Пунктами 15.7, 15.10 зазначеного договору встановлено, що страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 14 робочих днів від дати складання страхового акта. Якщо страхове відшкодування сплачується на розрахунковий рахунок, його реквізити повинні бути зазначені в заяві на виплату страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик не несе відповідальність за недостовірність реквізитів, зазначених в заяві на виплату страхового відшкодування.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, згідно з якою позивач просила виплатити страхове відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування для здійснення ремонту.

25 грудня 2015 року ОСОБА_6 надала ПрАТ «СК «Українська страхова група» рахунок-фактуру, у якому зазначено, зокрема, банківській рахунок одержувача страхового відшкодування - автосервісної філії «Бровари-Авто» ПАТ «Українська автомобільна корпорація».

05 березня 2014 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило перерахування страхового відшкодування у розмірі 7 799,85 грн на вказаний у рахунку-фактурі від 25 грудня 2013 року банківський рахунок, що підтверджується платіжним дорученням від 05 березня 2014 року № 5438.

Таким чином, враховуючи те, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до положень укладеного між сторонами договору здійснило перерахування страхового відшкодування на рахунок, зазначений позивачем у наданому ним рахунку-фактурі, Верховний Суд дійшов висновку, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свій обов'язок за договором добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 щодо виплати страхового відшкодування.

Зазначений у рахунку-фактурі від 25 грудня 2013 року термін оплати до 01 січня 2014 року не зобов'язує ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахувати страхове відшкодування у цей строк, оскільки порядок та строки здійснення страхової виплати встановлені сторонами у договорі добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116.

При цьому несвоєчасне здійснення страхового відшкодування не може бути підставою для повторного проведення виплати за одним і тим самим страховим випадком, а відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» надає позивачеві право вимагати від страхової компанії сплати штрафних санкцій, розмір яких визначається умовами договору страхування або законом.

Посилання апеляційного суду на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якою передбачено, що банківською установою підлягають поверненню кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами на рахунки, операції по яким не проводяться (закриті), є безпідставними, оскільки позивачем не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що перераховані грошові кошти у розмірі 7 799,85 грн повернуті ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Крім цього, необхідно відзначити, що зобов'язуючи ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 шляхом оплати рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що зазначений у вказаному рахунку-фактурі банківський рахунок одержувача є закритим і саме із цього приводу фактично виник спір у цій справі, а тому задоволення цієї вимоги не призведе до захисту інтересів ОСОБА_6 і не гарантуватиме їй можливість отримання відповідного відшкодування.

Разом із тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд встановивши, що позивач у порушення статті 31 ЦПК України 2004 року не подавав письмової заяви про зміну позовних вимог, а суд не приймав процесуального рішення про прийняття до розгляду змінених позовних вимог, обґрунтовано виходив із того, що у місцевого суду були відсутні підстави для розгляду зміненої позовної вимоги замість первісної.

Викладене свідчить про те, що судами не застосовано норму матеріального права, яка підлягала застосуванню, що призвело до не правильного вирішення справи. Тому рішення судів в оскаржуваній частині підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржувалося, а тому Верховний Суд не переглядає рішення апеляційного суду у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги та враховуючи те, що позивач відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, сплачений ПрАТ «СК «Українська страхова група» у зв'язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції судовий збір у розмірі 613,87 грн компенсується йому за рахунок держави.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року у частині вирішення вимог про зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116 шляхом оплати рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» виконати умови договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажиром на транспорті від 30 квітня 2013 року № 28-2809-13-00116шляхом оплати рахунку-фактури від 25 грудня 2013 року № СЧ-003070 відмовити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року у частині стягнення із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судового збору у розмірі 511,56 грн у дохід держави скасувати.

Сплачений Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 613,87 грн компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак

Г. І. Усик