Справа № 418/2434/18
Провадження № 22-ц/810/258/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового

засідання: ОСОБА_1

учасники справи:

позивач: Управління Виконавчої дирекції Фонду

соціального страхування України

у Луганській області в особі

Біловодського відділення управління

виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування України у Луганській області

відповідач: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Міловського районного нотаріального округу Луганської області

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області

на заочне рішення Міловського районного суду Луганської області від 19 лютого 2019 року, постановленого у складі судді Шовкуна В.О. у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

встановив:

У вересні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області (далі позивач) звернулося до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказало, що приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 20 лютого 2018 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким приватний нотаріус посвідчує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 18 серпня 2017 року, є її син ОСОБА_2. До складу спадщини входить право на недоотриману суму щомісячних страхових виплат у розмірі 1281,65 грн., право на суму щомісячних страхових виплат потерпілій з 01 грудня 2014 року по 18 березня 2017 року та доплати по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року, які становлять 8204,07 грн., що підтверджується довідкою, виданою управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 18 жовтня 2017 року № 03/1626.

Позивач посилається на те, що сума страхових виплат не може входити до складу спадщини померлої ОСОБА_4, оскільки остання не набула права на щомісячні страхові виплати за вищевказаний період, бо не звертався до робочих органів Фонду на території підконтрольній владі України, тому приватним нотаріусом неправомірно до складу спадщини включено суму страхових виплат померлого у розмірі 9485,72 грн. У зв'язку з чим, просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 лютого 2018 року, видане приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3Р.В. недійсним в частині включення до складу спадщини гр. ОСОБА_2 недоотриманої його матірю- Гостищевою Г.І. суми страхової виплати в розмірі 8204,07 грн. за період з 01 грудня 2014 року по 18 березня 2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 січня 2917 року, з 01 березня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року. та стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Міловського районного суду Луганської області від 19 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом в частині включення до складу спадщини у вигляді недоотриманих страхових виплат відмовлено в розмірі 8204,07 грн. за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Міловського районного суду Луганської області від 19 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 лютого 2018 року № 219 в частині включення до складу спадщини ОСОБА_2 недоотриманої його матір`ю суми страхової виплати в розмірі 8204,07 грн. за період з 01 грудня 2014 року по 18 березня 2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 січня 297 року, з 01 березня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року та вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати за період з 01грудня 2014 року до 18 березня 2017 року спадкодавцю нараховані не були, а тому в розумінні ст.1227 ЦК України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини. Потерпіла ОСОБА_4 перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Краснодоні Луганської області. У звязку з тим, що відділенням у м. Краснодоні не здійснено переміщення у населені пункти , на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до Постанови КМУ № 595, з 01 грудня 2014 року було припинено видатки на забезпечення діяльності відділення у м. Краснодоні та відповідно припинено нарахування та виплату страхових виплат потерпілій ОСОБА_4 у відділенні м. Краснодона. Потерпіла за період з 01 грудня 2014 року не зверталася з заявою про поновлення раніше призначеної страхової виплати до робочих органів Фонду соціального страхування України на території підконтрольній владі України, за таких підстав спадкоємець ОСОБА_2 не має права на отримання щомісячних страхових виплат, так як ці виплати не входять складу спадщини.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання приватний нотаріус Міловського районного нотаріального округу ОСОБА_3 не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду вказаним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, що потерпіла ОСОБА_4 не була зобовязана переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою для припинення страхових виплат, а тому приватний нотаріус правомірно видав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 померла 18 серпня 2017 року.

02 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 було направлено запит до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно наданої довідки Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 18 жовтня 2017 року №03/1626 потерпілій ОСОБА_4 не виплачено щомісячні страхові виплати за липень грудень 2014 року на загальну суму 1281,65 грн., також необхідно донарахувати потерпілій страхові виплати з 01 грудня 2014 року по 18 березня 2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 січня 2017 року, з 01 березня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року на суму 8204,07 грн.

ОСОБА_2, який є сином потерпілої, 20 лютого 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з суми страхової виплати в розмірі 8204,07 грн. за період з 01 грудня 2014 року по 18 березня 2017 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01 січня 2917 року, з 01 березня 2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 перебувала на обліку та отримувала щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області в м. Краснодоні.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 внесено зміни до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшло м.Краснодон, Луганської області де мешкала ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалося представником позивача, постанова відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні про припинення страхових виплат потерпілій ОСОБА_4 відсутня.

Колегія суддів судової палати вважає, що підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину в частині включення до складу спадщини страхових сум на загальну суму 8204 грн.07 коп. не має, оскільки страхові виплати призначалися потерпілій ОСОБА_4 пожиттєво, постанова про припинення цих виплат відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні не виносилася, а тому ці виплати увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні не переміщено на територію України, що є також підставою для визнання свідоцтва недійсним, до уваги не приймаються, оскільки законодавчим актами не передбачено припинення страхових виплат потерпілим, які не перемістилися з тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367 374,375,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Заочне рішення Міловського районного суду Луганської області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 26 квітня 2019 року.

Головуючий: Н.В. Стахова

Судді: О.Ю. Карташов

ОСОБА_5