Ухвала

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа №200/18266/15-ц

провадження № 61-34543св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), КоротунаВ. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши заяву ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_11, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 - про визнання договорів удаваними, визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, поділ спільного майна, визнання права власності, поділ боргу подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року частково задоволені касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_13 Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про визнання договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки від 14 серпня 2004 року, від 28 квітня 2014 року, визнання права спільної сумісної власності на це майно та визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину цього майна скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки від 14 серпня 2004 року, від 28 квітня 2014 року, визнання права спільної сумісної власності на це майно та визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину цього майна відмовлено.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_8 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви ОСОБА_8 зазначав, що постанова Верховного Суду не містить мотивів та правової позиції щодо позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 права спільної власності на незавершений будівництвом будинок АДРЕСА_1, що дає підстави для висновку, що зазначена вимога Верховним Судом не вирішена.

Заява ОСОБА_8 про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_13 просила:

визнати удаваними договори дарування земельної ділянки та незавершеного будівництвом будинку від 14 серпня 2004 року та вважати їх договорами купівлі-продажу;

визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на незавершений будівництвом будинок та земельну ділянку;

визнати недійсними договори дарування квартири, земельної ділянки та житлового будинку, на підставі яких ОСОБА_6 подарував указане майно ОСОБА_7;

здійснити поділ спільного майна шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на Ѕ частину зазначеної квартири, паркувального місця, незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки;

здійснити поділ спільного боргу, що виник у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перед ОСОБА_8 шляхом визнання за ОСОБА_6 і ОСОБА_4 по Ѕ частині заборгованості в сумі 95 000 доларів США за кожним.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року позов задоволено:

визнано удаваними договори дарування земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку № 2-а по вул. Сосновій у селі Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, які в дійсності є договорами купівлі-продажу будинку та земельної ділянки;

визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на незавершений будівництвом житловий будинок, ступінь будівельної готовності якого складає 100%, та земельну ділянку площею 0,0898 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

визнано недійсними договори дарування квартири АДРЕСА_2, земельної ділянки та будинку, укладені ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

здійснено поділ спільного майна подружжя: визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 право власності за кожним на Ѕ частину квартири, паркомісця земельної ділянки та незавершеного будівництвом будинку;

здійснено поділ спільного боргу: визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1/2 частині заборгованості що виникла на підставі договору позики від 04 квітня 2007 року перед кредитором ОСОБА_8 в сумі 95 000 доларів США за кожним. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними договорів дарування житлового будинку, земельної ділянки та квартири змінено та визнано їх недійсними в Ѕ частині. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 про поділ боргу скасовано, в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Верховний Суд, за результатом розгляду касаційних скарг ОСОБА_6 з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року, 19 грудня 2018 року постановив:

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про:

визнання договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки від 14 серпня 2004 року, від 28 квітня 2014 року;

визнання права спільної сумісної власності на це майно та визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину цього майна скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про:

визнання договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки від 14 серпня 2004 року, від 28 квітня 2014 року;

визнання права спільної сумісної власності на це майно та визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину цього майна відмовити.

В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ураховуючи те, що постановою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_13 права спільної сумісної власності на незавершений будівництвом будинок відмовлено, підстави вважати, що зазначена позовна вимога ОСОБА_13 Верховним Судом не вирішена, відсутні.

Посилання заявника на те, що постанова Верховного Суду від 19 грудня 2018 року не містить мотивів та правової позиції в частині вирішення вимоги ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 права спільної власності на незавершений будівництвом будинок АДРЕСА_1, є безпідставними, оскільки в постанові від 19 грудня 2018 року Верховний Суд зазначив, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею та ОСОБА_6 права спільної сумісної власності на незавершений будівництвом будинок та земельну ділянку, визнання недійсними договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, укладених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки є похідними від вимог про визнання договорів дарування удаваними, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтею 270 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_8 в прийнятті додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_11, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 - про визнання договорів удаваними, визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсними договорів дарування, поділ спільного майна, визнання права власності, поділ боргу подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило