Справа № 496/1563/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву представника позивача - адвокат Довженко О.Ю. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Дишлева Тетяна Володимирівна; державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори - Грабовенко-Ворсуляк Діана Миколаївна про визнання недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Довженко О.Ю. звернувся до суду з позовом до відповідачів та третіх осіб про визнання недійсними договорів.

Разом з позовною заявою представник позивача надав заяву про забезпечення позову в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову до набрання рішенням законної сили у цивільній справі шляхом: 1) Накладення арешту корівник, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210; 2) Накладення арешту на земельну ділянку площею 0,138 га. що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 ; 3) Заборони суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб корівник, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210, окрім на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); 4) Заборони суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб на земельну ділянку площею 0,138 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , окрім на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); 5) Заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у користуванні корівником, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210; 6) Заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у користуванні земельною ділянкою площею 0,138 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що 15 січня 2015 року між ОСОБА_1 (далі- позивач) та ОСОБА_2 (далі - відповідач), відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновській районній реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 60. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.12.2018 року по справі № 522/19496/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Станом на 24.04.2019 року рішення у цивільній справі № 522/19496/18 законної сили не набрало.

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні грошові кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 27.07.2016 року, посвідченого Державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Грабовенко-Ворсуляк Діаною Миколаївною , зареєстрований в реєстрі за № 2-1576, було придбано земельну ділянку площею 0,138 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 (надалі - «Об`єкт нерухомості № 1»). Також, під час шлюбу ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Біляївської райради депутатів трудящихся 18 XI 1988 р. № 201, серія та номер 5/06-02 та довідки № 123625, виданої ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» було зареєстровано право власності на корівник, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210 (надалі - «Об`єкт нерухомості № 2»).Тобто, об`єкт нерухомості № 1 є об`єктом спільною сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та об`єкт нерухомості № 2 є об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_1 .

22.10.2018 року нібито між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини корівнику, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 212. (надалі - «Договір № 1»),

У той же день, 22.10.2018 року, нібито між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування 1/2 частини корівнику, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 213. (надалі - «Договір № 2»).

Також, 02.11.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,138 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 , посвідчений Державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2-2630 (надалі - «Договір № 3»).

Як, зазначено у заяві ОСОБА_1 не підписував жодних договорів, не надав (не підписував) жодних згод на відчуження спільного майна подружжя. У зв`язку з чим ОСОБА_1 , 25.04.2019 року звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою про визнання недійсними договорів.

На зазначені обставини, представник позивача просить суд врахувати те, що відповідач - ОСОБА_2 злочинним шляхом здійснила перереєстрацію права власності щодо належної позивачу земельної ділянки та іншого спільного майна з метою власного збагачення, про що свідчать відомості з Інформаційної довідки (розгорнутої) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту № 163943413 від 17.04.2019, у якій зеленим кольором позначенні дати укладання угод щодо відчуження спільного майна позивача - ОСОБА_1 та відповідача - ОСОБА_2 .

А тому у разі повторного відчуження відповідачем земельної ділянки площею 0,138 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: НОМЕР_1 ; корівнику, площею 307 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 210, на користь третіх осіб, з метою позбавлення прав власності позивача, виконання рішення суду, у разі задоволення позову буде ускладненим та(або) неможливим.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд вважає, що в заяві про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у заяві наведені лише припущення представника позивача щодо імовірності повторного відчуження відповідачем земельної ділянки, корівнику на користь третіх осіб, на підтвердження вказаних позивачем обставин жодних доказів не надано.

Керуючись ст. ст.150-153, 187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача - адвокат Довженко О.Ю. про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації нерухомого майна та заборони будь-яким особам чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нерухомим майном до вирішення справи по суті - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2019 року.

Суддя О.П. Галич