КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3673/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Журби С.О., Таргоній Д.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року у складі судді Осаулової А.А. у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року позивач - ОСББ «Фундуклєєвський» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь борг в сумі: 189 694 грн. 37 коп., з яких: борг по внесках співвласника на витрати на управління будинком за період від 01.07.2015 року до 30.04.2018 року у сумі 120 358 грн. 24 коп.; сума збільшення розміру боргу по внесках співвласника на витрати на управління будинком на установлений індекс інфляції за період від 01.07.2015 року до 30.04.2018 року у розмірі 25 965 грн. 05 коп.; додаткова сума у розмірі 3% річних від суми боргу по внесках на витрати на управління будинком за період від 01.07.2015 року до 30.04.2018 року у розмірі 4 636 грн. 38 коп.; борг по платежах на відшкодування витрат позивача на теплову енергію для потреб централізованого опалення будинку за період від 01.11.2017 року до 30.04.2018 року у сумі 36 220 грн. 07 коп.; сума збільшення розміру боргу по відшкодуванню витрат позивача на теплову енергію для потреб централізованого опалення будинку на установлений індекс інфляції за період від 01.11.2017 року до 30.04.2018 року у розмірі 2 303 грн. 87 коп.; додаткова сума у розмірі 3% річних від суми боргу по відшкодуванню витрат позивача на теплову енергію для потреб централізованого опалення будинку за період від 01.11.2017 року до 30.04.2018 року у розмірі 210 грн. 76 коп.; судовий збір в сумі 2 845 грн. 42 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення загальних зборів ОСББ від 26.05.2015 року та акту приймання-передачі від 25.06.2015 року будинок АДРЕСА_1 перебуває на його (позивача) балансі.

Рішенням загальних зборів від 30 червня 2015 року ухвалено здійснювати заходи з утримання житлового комплексу; затверджено розрахунок внесків на утримання житлового комплексу, затверджено розрахунок внесків на утримання житлового комплексу, встановлено обов'язкові внески на утримання житлового комплексу у розмірі 6 грн. на місяць за 1 кв. м. загальної площі, яка має належати власникам житлових і нежитлових приміщень. Також встановлено, що з метою забезпечення своєчасного здійснення видатків на утримання житлового комплексу і внесення плати за землю, останнім днем платежу обов'язкових внесків на утримання житлового комплексу є останній день поточного місяця, за який належить сплатити обов'язкові внески, і встановлено, що сплата внесків на утримання житлового комплексу здійснюється з 01 липня 2015 року.

Крім того, рішенням загальних зборів від 05.12.2017 року встановлено, що від 01.01.2018 року розмір внесків на витрати на управління житловим комплексом визначається на підставі фактичних витрат у минулому розрахунковому періоді, при цьому конкретна сума внеску, яку має сплатити співвласник, розраховується на один квадратний метр загальної площі, яка належить співвласникам як власникам та/або власникам майнових прав чи інвесторам, які не зареєстрували право власності на нерухомість у житловому комплексі.

Від 01 січня 2018 року діє порядок сплати співвласниками внесків на витрати на управління житловим комплексом, який встановлений умовами «Типового договору між власником житлового (нежитлового) приміщення та ОСББ «Фундуклєєвський» у відносинах користування спільним майном».

Умовами типового договору встановлена кінцева дата сплати внесків і платежів на утримання будинку і платежів на відшкодування витрат об'єднання на теплову енергію для потреб централізованого опалення, а саме, не пізніше 20 числа, наступного за розрахунковим місяцем. Відповідачі, як власники квартири АДРЕСА_1 свої зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати внесків та відшкодування витрат об'єднання за спожиту теплову енергію для потреб централізованого опалення не виконують. Тому, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути кошти урахуванням 3% річних від суми боргу.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Фундуклєєвській» грошові кошти заборгованості по внесках співвласника на витрати по утриманню будинком за період з 01.07.2015 року по 01.08.2016 року та за період з 01.11.2016 року по 30.04.2018 року в розмірі 60 179 грн. 12 коп., а також за цей же період нараховані на вказану суму боргу кошти інфляційний втрат в розмірі 12 982 грн. 53 коп. і 3% річних в сумі 2318 грн. 19 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 881 грн., а всього в загальній сумі - 76 360 грн. 84 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСББ «Фундуклєєвській» грошові кошти заборгованості по внесках співвласника на витрати по утриманню будинком за період з 01.07.2015 року по 01.08.2016 року та за період з 01.11.2016 року по 30.04.2018 року в розмірі 60 179 грн. 12 коп., а також за цей же період нараховані на вказану суму боргу кошти інфляційний втрат в розмірі 12 982 грн. 53 коп. і 3% річних в сумі 2318 грн. 19 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 881 грн., а всього в загальній сумі - 76 360 грн. 84 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення коштів боргу за теплову енергію, інфляційних втрат та 3% річних відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ОСББ «Фундуклєєвський» боргу за спожиту в опалювальному періоді 2017-2018 роках теплову енергію і нарахованих на цей борг інфляційних втрат та 3% річних.

В апеляційній скарзі відповідачів з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСББ «Фундуклєєвський» підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які свідчать про виконання відповідачами рішення загальних зборів ОСББ «Фундуклєєвський» по сплаті встановлених платежів, а також з наступних зроблених ним висновків.

Так, суд вважав встановленим, що в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає, оскільки там відсутня електроенергія, теплоенергія та немає опалення, а отже дана квартира не придатна для проживання, що підтверджується відповідним актом від 03.12.2018 року.

Посилаючись на ст.ст.319, 322 ЦК України та враховуючи матеріали справи, беручи до уваги ту обставину, що фактично квартира не придатна для проживання саме через відсутність, зокрема, через непостачання до неї теплової енергії, що свідчать про фактичне її не споживання відповідачами, вимоги в частині стягнення боргу за користування тепловою енергією з урахування індексу інфляції та 3 % річних суд вважав такими, що не підлягали до задоволення.

Проте, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 згідно з договором від 29 вересня 2004 року були учасниками пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 610,0 кв.м.

Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ОСББ «Фундуклєєвський», що підтверджується рішенням загальних зборів ОСББ від 25.05.2015 року та актом приймання передачі від 25.06.2016 року.

Об'єднання спвіввласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» діє на підставі положень Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно зі ст.10 Закону (в редакції, яка набрала чинності 01.07.2015 року) рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників.

Право об'єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, а також право контролювати своєчасність та повноту сплати таких внесків та платежів встановлено положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Приписами ст.17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту, Об'єднання зобов'язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.

Встановлено, що 25 червня 2015 року ОСББ «Фундуклєєвський» прийняв на баланс вказаний будинок, що підтверджується копією акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс.

30.06.2015 року було проведено загальні збори ОСББ «Фундуклєєвський».

Загальні збори рішеннями, які оформлені протоколом, вирішили (третє питання порядку денного), утворити ремонтний фонд об'єднання для виконання заходів, пов'язаних із значним витрачанням коштів (пункт 1 третього питання порядку денного).

Крім того, рішенням затверджено розрахунок внесків до ремонтного фонду об'єднання за яким: розмір ремонтного фонду складається з вартості майна, створеного учасниками простого товариства, і вартості нового майна, яке потрібно створити = 4 051 993 долари США та розмір внесків на формування ремонтного фонду у перерахунку на один квадратний метр загальної площі, яка має належати власникам житлових і нежитлових приміщень становить 169 доларів США за 1 кв.м., що у перерахунку на валюту України на день загальних зборів становило 3 718,00 грн. за 1 кв.м. та затверджено вказані розміри обов'язкових внесків до ремонтного фонду.

Крім того, вирішено, що сплата внесків до ремонтного фонду здійснюється за офіційним курсом НБУ співвідношення гривні до долару США на момент сплати внесків із розрахунку 169 доларів США за один квадратний метр загальної площі, яка має належати платнику.

Відповідно до п.16 протоколу сплата внесків для формування ремонтного фонду здійснюється платниками рівними частинами впродовж трьох наступних місяців: липень, серпень, вересень 2015 року на рахунок ОСББ «Фундуклєєвський».

Пунктами 7, 8, 9, 21 було вирішено здійснювати заходи з утримання житлового комплексу та визначено суму 6 грн. за 1 кв м., починаючи від 01 липня 2015 року.

За п.14 суб'єктами, які зобов'язані сплачувати обов'язкові внески на формування ремонтного фонду і утримання житлового комплексу є особи, які зареєстрували своє право власності на нерухоме майно у житловому комплексі, або особи, які хоч і не зареєстрували своє право власності, проте як інвестори будівництва житлового комплексу чи з інших законних підстав, є власниками майнових прав на нерухоме майно у житловому комплексі, або вважають себе власниками таких майнових прав.

Рішенням загальних зборів співвласників від 01 грудня 2016 року встановлено, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» змінити від 01 січня 2017 року назву «внески на утримання житлового комплексу» на назву «внески співвласника на витрати на управління будинком». При цьому збори беруть до уваги, що перелік витрат на управління багатоквартирним будинком встановлений ст.12 згаданого закону.

Рішенням загальних зборів від 05 грудня 2017 року встановлено, що від 01 січня 2018 року розмір внесків на витрати па управління житловим комплексом визначається на підставі фактичних витрат у минулому розрахунковому періоді, при ньому конкретна сума внеску, яку має сплатити співвласник, розраховується на один квадратний метр загальної площі, яка належить співвласникам як власникам та/або власникам майнових прав чи інвесторам, які не зареєстрували право власності на нерухомість у житловому комплексі. При ньому збори беруть до уваги, що реєстрація права власності на нерухоме майно в Україні є добровільною, через що нездійснення такої реєстрації не може мати своїми наслідками уникнення (звільнення) особи від сплати внесків до спільних коштів об'єднання.»

Рішенням загальних зборів співвласників від 16.02.2017 року затверджено умови Типового договору між ОСББ «Фундуклєєвський» і власником житлового (нежитлового) приміщення у відносинах користування спільним майном (п.4.15.1 рішення з питання 4 порядку денного).

Відповідно до пункту 4.2.5 Типового договору не пізніше 20 числа місяця, наступним за розрахунковим, власник приміщення зобов'язується сплачувати у повному обсязі вартість спожитих житлово-комунальних послуг, платежі і внески, встановленими статутними органами об'єднання, вартість управління та утримання спільного майна (у тому числі щомісячний внесок на утримання спільного майна, щомісячний внесок на вивезення побутових відходів).

Отже, у період від 01 липня 2015 року до 31 грудня 2017 року діяв порядок сплати внесків, згідно з яким кінцевою датою виконання зобов'язання по сплаті внесків був останній день поточного місяця, за який належить сплатити внески, а від 01 січня 2018 року діяв порядок, згідно з яким кінцевою датою виконання зобов'язання по сплаті внесків було двадцяте число місяця, наступного за розрахунковим місяцем.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як споживачем теплової енергії, та ПАТ «Київенерго», як постачальником, укладено договір від 05 вересня 2017 року №320413, за умовами якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію для потреб опалення, а об'єднання зобов'язується на протязі року проводити технічне обслуговування внутрішньо-будинкових теплових мереж, отримати теплову енергію та оплачувати її за показниками загально-будинкового приладу обліку (п.п.1.1.; 2.3.3. Договору, Додаток №2 до договору).

Рішенням з питання 1 порядку денного зборів представників від 22 березня 2018 року встановлено, що розподіл між співвласниками вартості спожитої у опалювальному періоді 2017-2018 років теплової енергії для потреб централізованого опалення будинку здійснювати за правилами ч.4 ст.17 закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положень пунктів 40-43 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 пропорційно площі приміщень, що опалюється.

За ч.3 ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими відповідно до ч.2 ст.4 ЦК України є, зокрема, закони України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов'язаний виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

За ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив, зокрема, з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживає, оскільки там відсутня електроенергія, теплоенергія та немає опалення, а отже дана квартира не придатна для проживання, що підтверджується відповідним актом від 03.12.2018 року

Відповідно до положень ч.4 статті 319 ЦК України власність зобов'язує.

За ч.5 цієї статті власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на власників.

Враховуючи матеріали справи та беручи до уваги ту обставину, що фактично квартира не придатна для проживання саме через відсутність, зокрема, через не постачання до неї теплової енергії, що свідчать про фактичне її не споживання відповідачами, суд вважав, що вимоги в частині стягнення боргу за користування тепловою енергією з урахування індексу інфляції та 3 % річних не підлягали до задоволення.

Разом з тим, оскільки стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що вони є власниками квартири №118 саме від 17 серпня 2016 року, в той час як за наявними матеріалами справи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно з договором від 29 вересня 2004 року були учасниками пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1.

З цих підстав суд вважав, що вимога про стягнення з відповідачів боргу по внесках співвласника на витрати на управління будинком, а також нараховані на цю суму індекс інфляції та 3 % річних, ґрунтувалися на вимогах закону та підлягали до задоволення.

Відповідно до наданого представниками позивача розрахунку, який було перевірено судом, заборгованість відповідачів по внесках співвласника на витрати на управління будинком за період від 01.07.2015 року до 30.04.2018 року становив 120 358 грн. 24 коп., а також за цей же період нараховані на вказану суму боргу кошти - інфляційні втрати в розмірі 25 965 грн. 05 коп. та 3% річних в сумі 4 636 грн. 38 коп., що підлягають стягненню.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які свідчать про виконання відповідачами рішення загальних зборів ОСББ «Фундуклєєвський» по сплаті встановлених платежів, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Проте, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи в частині позовних вимог, судом неправильно встановлено в цих частинах позову обставини справи, у рішенні суду зазначені неіснуючі обставині, які вважалися такими, що встановлені судом, але вони були прийняті судом та покладені як доказ в основу рішення.

Так, суд встановив, що позивач є балансоутримувачем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1; позивач як колективний споживач теплової енергії для потреб централізованого опалення має договірні відносини з постачальником такої енергії; позивач сплачує постачальнику за спожиту теплову енергію для потреб централізованого опалення за показниками загальнобудинкового вузлу обліку; відповідачі з 01.07.2015 р. і до цього часу відмовляються сплачувати внески співвласника на витрати на управління будинку, через що утворився борг відповідачів по сплаті таких внесків; відповідачі відмовляються сплачувати за отриману у опалювальний період 2017- 2018 рр. теплову енергію для потреб централізованого опалення будинку; у зв'язку з відсутністю у опалювальному періоді 2017-2018 рр. технічної можливості обліковувати споживання теплової енергії для потреб централізованого опалення квартирними приладами обліку, згідно з рішеннями статутних органів позивача, вартість спожитої теплової енергії для потреб централізованого опалення будинку у опалювальному періоді 2017-2018 років розподіляється між усіма співвласниками будинку пропорційно площі приміщень, що опалюється (а.с.128, абз 2).

Суд безпідставно звільнив відповідачів від сплати за спожиту ними в опалювальному періоді 2017-2018 років теплову енергію для потреб централізованого опалення багатоквартирного будинку.

Так, основним мотивом звільнення відповідачів від сплати за спожиту теплову енергію, зазначеним у рішенні суду, є помилковий висновок суду про причинно-наслідковий зв'язок між використанням відповідачами квартири і споживанням теплової енергії для потреб централізованого опалення.

Обставинами, якими відповідачі обгрунтовували невикористання належного їм приміщення, була відсутність в ній електроенергії і опалення.

Проте, колегія суддів з такими доводами не може погодитися.

Не існує і не може існувати причинно-наслідкового зв'язку між використанням приміщення і централізованим опаленням цього приміщення.

Використання приміщення залежить від волі відповідачів.

Разом з тим, у багатоквартирному будинку з системою централізованого опалення постачання тепла в приміщення не залежить від волі власника приміщення і забезпечується централізовано для всіх приміщень одночасно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов'язок з підключення будинку до мереж централізованого постачання теплової енергії постачальника у опалювальний період 2017-2018 років і забезпечив у цей період технічну і юридичну можливість постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення до квартири №118, яка належить відповідачам.

Невикористання відповідачами квартири №118 не впливає на їхній обов'язок сплатити за опалення цієї квартири у опалювальному періоді 2017-2018 років.

Крім того, незаконність рішення суду в частині звільнення відповідачів від сплати за спожиту теплову енергію для потреб централізованого опалення полягає у тому, що законами України не передбачено можливості такого звільнення.

Звільняючи відповідачів від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, суд не навів норму матеріального права, яка встановлює обставину невикористання співвласником багатоквартирного будинку свого приміщення як підставу для звільнення від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Пояснення відповідачів також не наводять правових норм для такого звільнення.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд свій помилковий висновок зробив на тому, що квартира непридатна для проживання, має місце непостачання теплової енергії, і споживачі фактично не споживали теплову енергію для потреб централізованого опалення.

При цьому суд не врахував, що споживання централізованого опалення в багатоквартирному будинку має свої особливості і не залежить від фактичного використання приміщення.

Також суд не взяв до уваги, що у багатоквартирному будинку з початком опалювального періоду після подання теплової енергії в будинку починає обігріватися уся без винятку площа, що опалюється, через що усі власники зобов'язані сплачувати за теплову енергію згідно з показниками квартирного лічильника спожитого тепла, а за відсутності лічильників - пропорційно площі, що опалюється.

Звільняючи відповідачів від сплати за спожиту житлово-комунальну послугу, вартість якої вже сплачена позивачем як колективним споживачем і розподілена між усіма співвласниками пропорційно площі, що опалюється, суд не роз'яснив, хто саме повинен сплатити частку вартості, яка нарахована відповідачам на тих самих підставах, що й іншим співвласникам, і таке звільнення від сплати до спільних коштів ОСББ є втручанням у виключну компетенцію загальних зборів співвласників, які з метою утримання будинку і забезпечення і захисту прав та інтересів співвласників встановлюють перелік платежів співвласників багатоквартирного будинку, їхній розмір і порядок їх сплати.

Також звільнення відповідачів від сплати за спожиту теплову енергію для потреб централізованого опалення порушує права інших співвласників, які сплачують вартість спожитої теплової енергії і через борги відповідачів перебувають під ризиком накладення на об'єднання співвласників фінансових санкцій і припинення опалення усього будинку.

Суд прийшов до помилкового і необґрунтованого висновку про непридатність для проживання квартири №118, зазначаючи при цьому, що доказом непридатності квартири для проживання відповідач є Акт від 03 грудня 2018 року.

Суд взяв до уваги цей доказ, поклав його в основу судового рішення і на підставі саме цього доказу безпідставно визнав квартиру №118 такою, що не використовується, а також такою, що непридатна для проживання, і на цій підставі звільнив відповідачів від сплати за спожите тепло.

Проте, цей акт складено 03.12.2018 pоку, тобто, через сім місяців після завершення опалювального періоду (30.04.2018 pоку), за який стягується заборгованість, що вказує на відсутність зв'язку цього документу з предметом позову.

Також судом не звернено увагу на те, що законний порядок визнання житлових приміщень непридатними для проживання врегульовано актами цивільного законодавства.

Так, положення Податкового кодексу встановлюють, що житлова нерухомість визнається непридатною для проживання на підставі рішення місцевої ради.

Станом на сьогодні є чинною постанова РМ УРСР від 26 квітня 1984 року №189, якою затверджене «Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» (далі - Положення про обстеження приміщень).

Отже, висновок суду про непридатність квартири №118 для проживання (а.с.128, абз.9) зроблено на підставі Акту, складеного неповноважними особами у порушення Положення про обстеження приміщень.

Керуючий директор ОСББ «Фундуклєєвський» є посадовою особою позивача, на яку Статутом позивача покладено обов'язки здійснювати поточну діяльність з утримання будинку в належному стані і забезпечувати функціонування його систем життєзабезпечення (а.с.16, підпункт 2 пункту 3.5.4. Статуту).

Працівники керуючої дирекції ОСББ «Фундуклєєвський» участі у складенні Акту від 03.12.2018 року не брали і до такої участі не запрошувалися.

Відповідачі не надали, і матеріали справи не містять висновку, складеного повноважною комісією, і рішення місцевої ради про визнання квартири №118 непридатною для проживання.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що помилкою суду було прийняття цього доказу до уваги і покладення його в обгрунтування звільнення відповідачів від сплати за спожиту теплову енергію.

Щодо спростування обставин непридатності квартири №118 для проживання, то станом на 30 листопада 2017 року завершилася підготовка усіх без виключення житлових і нежитлових приміщень будинку до опалювального періоду 2017-2018 pоків.

Для документального підтвердження цих обставин та з метою підготовки до можливих судових позовів проти боржників були обстежені місця підключення квартир та приміщень тих власників, які не встановили комунікаційні контакти з позивачем і є системними боржниками з початку утворення ОСББ «Фундуклєєвський».

За наслідками обстеження було складено Акт від 30 листопада 2017 року і в цьому акті серед інших квартир є і квартира №118.

Як стверджує позивач, 09 січня 2019 року було проведено огляд місця підключення квартири №118 до внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення та систем постачання електричної енергії.

Обстеження місця підключення квартири №118 до внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення, які проведені 30 листопада 2017 року і 09 січня 2019 року виявили, що квартира №118 підключена у належний спосіб до внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення.

Лічильник теплової енергії, який повинен за власні кошти встановити власник квартири №118, не встановлений.

Отже, квартира №118 фактично приєднана до внутрішньо-будинкової системи централізованого опалення.

За результатами огляду місця підключення квартири №118 до електромережі встановлено, що до квартири №118 підведено внутрішньо-будинкові електричні мережі і наявна технічна можливість приєднання електричної мережі квартири до електричних мереж будинку, проте лічильник електричної енергії відсутній.

Тобто, власники квартири №118 мають технічну можливість споживати електричну енергію, але добровільно, з власних мотивів не використовують цю можливість.

Станом на час звернення до суду і на даний час не існує жодних технічних перешкод для постачання електричної енергії до квартири №118, проте до цієї квартири електрична енергія не постачається через відмову власника встановити лічильник.

Отже, з викладеного вбачається безпідставність і необґрунтованість висновку суду про непридатність квартири №118 для проживання, який ґрунтується на неналежному, недостовірному і недостатньому доказі.

Щодо недоведеності права власності відповідачів, то матеріали справи містять подану позивачем засвідчену належним чином копію витягу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій зазначено, що відповідачі зареєстрували право власності на квартиру №118 (по 1/2 кожний з них) 17 серпня 2016 року о 16:07:33.

Через це не має значення для вирішення справи та обставина, що відповідачі не надали доказів, що вони є власниками цієї квартири, оскільки такий доказ надав позивач.

Позивачем у судовому засідання надано і Акт прийому-передачі (про виконання договору «Про спільну діяльність в дольовій участі в будівництві») громадського комплексу по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4- секційний дім) від 13 лютого 2014 року, відповідно до якого ТОВ фірмою «Консоль ЛТД» було передано відповідачам - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру №118 на 18-19 поверхах (кількість кімнат -9, жила площа 331.8 кв.м, загальна площа -610, 2 кв.м), про свідчать підписи сторін.

Отже, власниками квартири відповідачі стали ще 13 лютого 2014 року, тобто ще до проведення відповідних зборів та нарахувань на оплату.

Несплата відповідачами за спожиту теплову енергію порушує права інших співвласників будинку, так як позивач, як колективний замовник і колективний споживач зобов'язаний сплачувати за весь обсяг спожитої теплової енергії для потреб централізованого опалення, незалежно від наявності боргу відповідачів.

Така сплата здійснюється зі спільних коштів, які формуються виключно внесками співвласників, і повинна бути своєчасною і у повному обсязі, оскільки за несвоєчасну або не повну сплату умовами договору з постачальником передбачені фінансові санкції, які настають незалежно від бажання відповідачів сплачувати за спожите опалення.

Такі ж санкції передбачені ст.625 Цивільного кодексу, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Тобто, колектив інших співвласників багатоквартирного будинку у вигляді ОСББ «Фундуклєєвський» несе майнову відповідальність за борги, накопичені відповідачами, що є порушенням прав інших співвласників.

Звільнивши відповідачів від сплати за спожите опалення, вартість якого розподілена між усіма співвласниками будинку пропорційно площі, що опалюється, суд тим самим обмежив захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, захистив незаконні інтереси відповідачів, які спрямовані на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, які є співвласниками будинку.

З викладеного вбачається, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів боргу по сплаті за спожиту теплову енергію для потреб централізованого опалення є необґрунтованим і таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права, які не допускають можливості звільнення відповідачів від сплати за спожиту житлово-комунальну послугу, а також з порушенням норм ЦПК, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

Колегія суддів з врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів в матеріалах справи вважає за необхідне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 12 грудня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення богу за теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСББ «Фундуклєєвський» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 в частині стягнення боргу за теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Фундуклєєвській» суму боргу за теплову енергію у розмірі 18 110 грн. 04 коп., інфляційні витрати у розмірі 1151 грн. 94 коп. та 3 % річних у розмірі 105 грн. 38 коп. Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСББ «Фундуклєєвській» суму боргу за теплову енергію у розмірі 18 110 грн. 04 коп., інфляційні витрати у розмірі 1151 грн. 94 коп. та 3 % річних у розмірі 105 грн. 38 коп. та судові витрати, у відповідності вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення богу за теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позов Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвський» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 в частині стягнення боргу за теплову енергію, інфляційних витрат та 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвській» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 58-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39783925, рахунок №6489 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м. Києві, МФО 300023) суму боргу за теплову енергію у розмірі 18 110 грн. 04 коп., інфляційні витрати у розмірі 1151 грн. 94 коп. та 3 % річних у розмірі 105 грн. 38 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвській» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 58-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39783925, рахунок №6489 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м. Києві, МФО 300023) суму боргу за теплову енергію у розмірі 18 110 грн. 04 коп., інфляційні витрати у розмірі 1151 грн. 94 коп. та 3 % річних у розмірі 105 грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвській» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 58-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39783925, рахунок №6489 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м. Києві, МФО 300023) судовий збір в розмірі 726 грн. 18 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)

на користь Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Фундуклєєвській» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 58-А, ідентифікаційний код юридичної особи 39783925, рахунок №6489 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м. Києві, МФО 300023) судовий збір в розмірі 726 грн. 18 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: