г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/529/19
Номер провадження 2/213/776/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року місто ОСОБА_1 Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Цапенко О.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров'я,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з вищевказаним позовом, де зазначив, що позивач працював на підприємстві відповідача на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування рудоуправління. 10 червня 2011 року о 13.10 годині стався нещасний випадок під час виконання трудових обов'язків та позивач внаслідок ураження промисловим струмом 6000 В отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді термічного опіку полум'ям, електровольтної дучи обличчя І-ІІ ст., контактні електроопіки пальців лівої кисті, долоневої поверхні правої кисті, обох гомілок 3Б-4 ст. 0,5 % поверхні тіла, про що складено відповідний акт. Відповідно до п.10 Форми Н-1 нещасний випадок стався в результаті порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадових осіб відповідача. 11 січня 2012 року позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності з повторним переоглядом. 13 лютого 2013 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності з повторним переоглядом. 05 лютого 2014 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності з повторним переоглядом. 14 січня 2015 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності з повторним переоглядом. 03 лютого 2016 року, 25 січня 2017 року, 06 лютого 2019 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва та третю групу інвалідності з повторним переоглядом.

Позивач тривалий час проходить лікування, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, внаслідок чого не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Самопочуття не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу болю і страждання.

Оскільки встановлено наявність вини відповідача, завдану моральну шкоду він оцінює в 229515,00 грн, яку просить стягнути з відповідача.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без їх з позивачем участі, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах з ПАТ «ПІВДГЗК» по теперішній час. 10 червня 2011 року стався нещасний випадок та складено відповідні Акти. Комісією з розслідування нещасного випадку встановлено причини нещасного випадку: виконання робіт з відключеними, несправними засобами колективного захисту; порушення трудової виробничої дисципліни. ОСОБА_3 порушив п.п. 2.6.; 2.7; 4.11; 4.15 Інструкції з охорони праці для електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання №108; п.2.6.5, п.3.4.2, п.4.2.3, п.4.4.1, п.4.2.3, п.4.4.1 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів; п.2.4 Правил охорони праці при розробці родовищ корисних копалин відкритим способом та п.2.12 п.2.23 Посадової інструкції енергетика бурової дільниці. У зв'язку із чим комісія пропонувала притягти ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності. Саме порушення позивачем вимог нормативно-правових актів з охорони праці та нормативно-правових актів, приписи яких є обов'язковими при безпечній експлуатації електроустановок споживачів і стали причиною травмування. Зазначає, що відповідач не допускав порушення законних прав позивача у сфері трудових відносин, його моральні страждання стали наслідками порушення саме ним приписів законодавства з охорони праці, недбалого ставлення до свого здоров'я, що і призвело до нещасного випадку, у результаті якого позивач отримав травму та втрату 40% працездатності. Вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, а також доказів наявності вини відповідача у заподіянні такої шкоди, що виключає відповідальність підприємства за заподіяння шкоди позивачу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров'я

Вислухав пояснення представника відповідача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до довідки ПАТ "ПівдГЗК" позивач працює на підприємстві відповідача з 11 квітня 2003 року по теперішній час (а.с.62).

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом №1 від 14 червня 2011 року, 10 червня 2011 року за участі позивача під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, основною причиною якого зазначено виконання робіт з відключеними, несправними засобами колективного захисту; супутніми причинами є: порушення трудової, виробничої дисципліни (а.с.21-23).

Із висновку за Актом проведення розслідування нещасного випадку від 13 червня 2011 року, що стався 10 червня 2011 року за участі позивача видно, що відповідальними особами за нещасний випадок є ОСОБА_4 - енергетик бурової дільниці, який не контролював виконання робіт електрослюсарем ОСОБА_3 на горизонті - 150 м і не забезпечив виконання правил охорони праці при підключенні високовольтного кабелю в переключаючий пункт; ОСОБА_5 - в.о. енергетика гірничої дільниці №2, який не перевірив роботу блокуючого пристрою, після підключення КРУНК госп.№820 в ЛЕП; ОСОБА_3 - електрослюсаря бурової дільниці, який не виконав технічні заходи. Вказаних осіб вирішено притягти до дисциплінарної відповідальності (а.с.24-27).

Згідно з довідкою МСЕК 11 січня 2012 позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.11-12).

Згідно з довідкою МСЕК 13 лютого 2013 позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.11-12).

Згідно з довідкою МСЕК 05 лютого 2014 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.13-14).

Згідно з довідкою МСЕК 14 січня 2015 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.13-14).

Згідно з довідкою МСЕК 03 лютого 2016 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.15).

Згідно з довідкою МСЕК 25 січня 2017 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом (а.с.16).

Згідно з довідкою МСЕК 06 лютого 2019 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом 10 січня 2021 року (а.с.16-18).

Відповідно до наданої позивачем медичної документації він тривалий час знаходився на лікуванні з приводу наслідків трудового каліцтва (а.с. 28-34).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, та провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування проведення розслідування нещасного випадку та настанням у позивача негативних наслідків 40% стійкої втрати професійної працездатності та наявності третьої групи інвалідності з повторним переоглядом.

Крім того, суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що вина позивача також встановлена в акті, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Відповідачем надано виписку з інструкції з охорони праці, протоколи опитування та пояснювальна записка позивача щодо нещасного випадку на виробництві, що стався 10 червня 2011 року, однак вказані докази не спростовують вину відповідача в заподіянні шкоди, та зазначені обставини були предметом розгляду при складанні Акту проведення розслідування нещасного випадку від 13 червня 2011 року, який не оспорило підприємство - відповідач.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що позивачу внаслідок ушкодження здоров'я, яке сталось під час виконання ним трудових обов'язків заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті позивача. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин нещасного випадку також встановлено як причину нещасного випадку - невиконання позивачем вимог інструкції з охорони праці та те, що позивачу встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з повторним переоглядом.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 40 000,00 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у звязку з трудовим каліцтвом.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров'язадовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", , юридична адреса: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення - 26 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Алексєєв