ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/590/19 Справа № 201/503/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відсотків та інфляційних втрат.

Позов мотивований тим, що з 04 січня 2012 року по 01 листопада 2012 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Севастополі, Автономна Республіка Крим, було укладено наступні договори банківського вкладу: № SAMDN6896, відповідно до якого сума вкладу склала

12 000 грн. строком до 04 січня 2013 року зі сплатою 15,5% річних;

№ SAMDN2307, відповідно до якого сума вкладу склала

1 000 доларів США строком до 12 червня 2013 року зі сплатою 8,5% річних; № SAMDN5058, відповідно до якого сума вкладу склала

8 000 доларів США строком до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10 відсотків річних; № SAMDN5098, відповідно до якого сума вкладу склала 10 000 доларів США строком до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10% річних; № SAMDN910, відповідно до якого сума вкладу склала

10 000 доларів США строком до 01 листопада 2013 року зі сплатою

10% річних. Окрім того, на банківському поточному рахунку позивачки

№ 829648 наявні грошові кошти в сумі 3 592, 63 грн., але банк в односторонньому порядку позбавив її права на доступ та розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на зазначеному рахунку. Вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про повернення суми вкладів, однак банк зазначені вимоги не виконав та грошові кошти не повернув.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з

ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти у загальному розмірі 35 078,57 доларів США та 31 669,76 грн., а також судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто на її користь з

ПАТ КБ «ПриватБанк»: за заявою № SAMDN6896 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців» від 04 січня 2012 року суму вкладу в розмірі

12 000 грн.; 15,5% річних за період з 05 січня 2012 року по 04 липня

2014 року у розмірі 4 650 грн.; індекс інфляції за період з січня 2013 року по листопад 2015 року у розмірі 10 572,90 грн., а також 3% річних за період

з 05 січня 2012 року по 04 липня 2014 року у розмірі 854, 23 грн., всього

28 077,13 грн.; за заявою № SAMDN2307 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців» від 12 червня 2012 року суму вкладу в розмірі 1 000 доларів США;

8,5% річних за період з 13 червня 2012 року по 12 червня 2014 року у розмірі 170 доларів США, а також 3% річних у розмірі 56,89 доларів США, а

всього 1 226,89 доларів США; за договором № SAMDN5058 (вклад «Стандарт, 12 місяців») від 29 жовтня 2012 року суму вкладу у розмірі 8 000 доларів США, 10% річних за період з 30 жовтня 2012 року по 29 квітня 2014 року у розмірі 1 200 доларів США; 3% річних за період з 30 жовтня 2012 року по 29 квітня 2014 року у розмірі 472,47 доларів США, всього 9 672,47 доларів США; за договором № SAMDN5098 (вклад «Стандарт, 12 місяців»)

від 29 жовтня 2012 року суму вкладу у розмірі 10 000 доларів США,

10 % річних за період з 30 жовтня 2012 року по 29 квітня 2014 року у розмірі 1 500 доларів США, а також 3% річних за період з 30 жовтня 2012 року

по 29 квітня 2014 року у розмірі 590,59 доларів США, всього

12 090,59 доларів США; за заявою № SAMDN910 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців» від 01 листопада 2012 року суму вкладу у розмірі 10 000 доларів США, 10% річних за період з 02 листопада 2012 року по 01 травня 2014 року у розмірі 1 500 доларів США; 3% річних за період з 02 листопада 2012 року по 01 травня 2014 року у розмірі 588,62 доларів США, всього12 088,62 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту укладання спірних договорів, оскільки позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог було надано оригіналами заяв та договорів банківського вкладу, завірені копії квитанцій, а отже банком було порушено право ОСОБА_1 на отримання депозитних вкладів та відсотків за їх користування.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в розмірі 3 592,63 грн., що перебувають на банківському рахунку № 829648, суд першої інстанції, виходив із того, що із наданих до суду копії довідки, виданої 05 травня 2014 року та копії банківської картки не можливо було ідентифікувати належність вказаного рахунку саме позивачці та встановити наявність обмеження у користуванні вказаним рахунком. Крім того, позивачкою не надано копію договору про відкриття рахунку на підтвердження існування правовідносин між сторонами та доказів з приводу того, що рахунок, на якому, відповідно до довідки банку, перебувають кошти в сумі 3 592,63 грн., заблоковані, або існують перешкоди щодо вільного використання грошовими коштами.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просило вказане рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовані положення норм чинного законодавства щодо форми договору банківського вкладу та недодержано відповідних рекомендацій Верховного Суду України, оскільки оригіналів квитанцій до договорів банківського вкладу позивачкою надано не було. Крім того, апелянт вказує, що з наданих копій квитанцій вбачається відсутність обов'язкових реквізитів для даного документу, а саме мокрої печатки юридичної особи або засвідчення ЕЦП САБ. Тобто, позивачкою не доведено факти укладення договорів банківського вкладу між сторонами та внесення заявлених сум грошових коштів на рахунки. Також, апелянтом зазначено, що позивачкою не було надано жодного доказу наявності залишків грошових коштів на банківських рахунках на момент її звернення до суду. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не з'ясував чи зверталася позивачка з аналогічними вимогами до Автономної некомерційної організації Фонд захисту вкладників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що з 04 січня 2012 року по 01 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Севастополі, Автономна Республіка Крим, було укладено ряд договорів, а саме: заява № SAMDN6896 від 04 січня 2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців», відповідно до якого сума вкладу склала 12 000 грн на строк до 04 січня 2013 року зі сплатою 15,5% річних; заява № SAMDN2307 від 12 червня 2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців», відповідно до якого сума вкладу склала 1 000 доларів США на строк до 12 червня 2013 року зі сплатою 8,5% річних; договір № SAMDN5058 від 29 жовтня 2012 року, відповідно до якого сума вкладу склала 8 000 доларів США на строк до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10% річних; договір № SAMDN5098 від 29 жовтня 2012 року, відповідно до якого сума вкладу склала 10 000 доларів США на строк до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10% річних; заява № SAMDN910 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців» від 01 листопада 2012 року, відповідно до якого сума вкладу склала 10 000 доларів США на строк до 01 листопада 2013 року зі сплатою 10% річних.

На підтвердження правовідносин між сторонами позивачкою було надано оригінали заяви на оформлення вкладу № SAMDN6896 від 04 січня 2012 року «Стандарт, 12 місяців» на строк до 04 січня 2013 року зі сплатою 15,5% річних, копію заяви № SAMDN2307 від 12 червня 2012 року на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців на строк до 12 червня 2013 року зі сплатою 8,5% річних, копію договору № SAMDN5058 від 29 жовтня 2012 року на строк до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10% річних, копію договору № SAMDN5098 від 29 жовтня 2012 року на строк до 29 жовтня 2013 року зі сплатою 10% річних, копію заяви № SAMDN910 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 місяців» від 01 листопада 2012 року на строк до 01 листопада 2013 року зі сплатою 10% річних, а також завірені копії квитанцій на підтвердження внесення до банку сум вкладів.

Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами про повернення суми вкладів, однак, банк зазначені вимоги не виконав та грошові кошти не повернув.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першої статті 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

За приписами ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Тобто, за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, здійснених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Це свідчить про те, що розірвання договору та видача грошових коштів здійснюється виключно за заявою клієнта банку.

Позивачка зверталась до відповідача із відповідними заявами про повернення суми вкладів.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанціїї дійшов висновку, що позивачка здійснила всі дії, необхідні за визначеними договорами та законодавством порядком, для дострокового розірвання договору та отримання вкладу.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту укладення спірних договорів банківського вкладу позивачка надала оригінали спірних договорів банківського вкладу, а також оригінали квитанцій та завірені копії квитанцій на підтвердження внесення до банку сум вкладів.

Крім того, позивачкою було надано Довідку Автономної некомерційної організації Фонду захисту вкладників від 08 червня 2015 року № 9389, з якої вбачається, що станом на 02 червня 2015 року позивачка не зверталася до Фонду із заявами про згоду на придбання прав (вимог) по вкладам (рахункам), які були відкриті в ПАТ КБ ПриватБанк і компенсаційні виплати їй не здійснювались.

Тоді, як ПАТ КБ «ПриватБанк» на спростування дійсності цих документів жодних доказів до суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договорами банківських вкладів було повернуто вкладнику.

Врахувавши вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивачки грошових коштів за договорами банківського вкладу на загальну суму 35 078 доларів США з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в розмірі 3 592,63 грн., що перебувають на банківському рахунку № 829648, суд першої інстанції вірно виходив із того, що із наданих до суду копії довідки від 05 травня 2014 року та копії банківської картки не можливо було ідентифікувати належність вказаного рахунку саме позивачці та встановити наявність обмеження у користуванні вказаним рахунком. Крім того, позивачкою не надано копію договору про відкриття рахунку на підтвердження існування правовідносин між сторонами та доказів з приводу того, що рахунок, на якому, відповідно до довідки банку, перебувають кошти в сумі 3 592,63 грн., заблоковані, або існують перешкоди щодо вільного використання грошовими коштами.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту укладення між сторонами договорів банківського вкладу та факту внесення заявлених сум грошових коштів на рахунки банку, - є безпідставними, оскільки позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог було надано оригінали спірних договорів банківського вкладу, а також оригінали квитанцій та завірені копії квитанцій на підтвердження внесення до банку сум вкладів. Тоді, як ПАТ КБ «ПриватБанк» на спростування дійсності цих документів жодних доказів ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вказане свідчить, що доводи апелянта про недоведеність укладення між сторонами спірних договорів банківських вкладів є лише припущенням, тоді як рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження апелянта в скарзі про те, що він не повинен виконувати зобовязання за договорами, кошти за якими вносились у відділенні банку на території АР Крим, котра на даний період часу окупована, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки договори вкладів були укладені між позивачкою та товариством як юридичною особою, місцезнаходженням якої було зазначено м. Дніпропетровськ.

Доводи Банку про те, що зобовязання за укладеним з позивачкою договорами виконувались АНО «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим є безпідставними, оскільки згідно Довідки останнього від 08 червня 2015 року № 9389, станом на 02 червня 2015 року позивачка не зверталася до Фонду із заявами про згоду на придбання прав (вимог) по вкладам (рахункам), які були відкриті в ПАТ КБ ПриватБанк і компенсаційні виплати їй не здійснювались.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_2