ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м.Суми

Справа №577/3832/18

Номер провадження 22-ц/816/1986/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тераголд»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2019 року, ухваленого у складі судді Кравченка В.О., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

27 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тераголд» (далі - ТОВ «Тераголд») за допомогою засобів поштового зв'язку звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідачки заборгованість за договорами безпроцентної позики від 06 квітня 2018 року № 06/04-18 та 10 квітня 2018 року № 10/04-18 в сумі 72 000,00 грн та стягнути судовий збір за подання позовної заяви.

Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем були укладені договори безпроцентної позики, та відповідно до видаткових касових ордерів № 110 від 06 квітня 2018 року та № 119 від 10 квітня 2018 року відповідач отримала 23 000,00 грн та 49 000,00 грн відповідно, а всього 72 000,00 грн. Позика надавалася на строк до 10 липня 2018 року, проте позивач станом на дату подачі позову відмовляється повертати позику.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2019 року позов ТОВ «Тераголд» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Тераголд» 72 000,00 грн в рахунок повернення боргу за договорами позики, а також судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Тераголд».

В доводах апеляційної скарги зазначає, що видаткові касові ордери не підтверджують факту отримання нею грошових коштів, оскільки не відповідають нормативним актам, затвердженим Постановами Правління Національного Банку України, а отже згідно ст. 1046 ЦК України договір позики вважати укладеним не можна.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від ТОВ «Тераголд», в якому зазначено про безпідставність викладених в апеляційній скарзі доводів та вимог відповідача і просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду - без змін, справу розглянути за відсутності представника позивача. Зазначає, що відповідачем не було надано жодного доказу, який би міг підтверджувати, що вказані договори позики та видаткові касові ордери були підписані відповідачем під примусом, вона не зверталася до суду з позовами про визнання недійсними вказаних договорів позики або застосування наслідків недійсності договорів, не оскаржувала дії або бездіяльність позивача.

Сторони повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Тераголд» було укладено цивільно-правовий договір субдоручення № ТГ-18-09 на розповсюдження державних лотерей від 01 березня 2018 року зі строком дії з 01 березня до 30 квітня 2018 року (а. с. 48-51).

06 квітня 2018 року між ТОВ «Тераголд» та ОСОБА_1 був укладений договір безпроцентної позики № 06/04-18 (поворотна фінансова допомога) на суму 23 000,00 грн, термін повернення позики встановлений до 10 липня 2018 року включно (а. с. 4).

10 квітня 2018 року між ТОВ «Тераголд» та ОСОБА_1 був укладений договір безпроцентної позики № 10/04-18 (поворотна фінансова допомога) на суму 49 000,00 грн, термін повернення позики встановлений до 10 липня 2018 року включно (а. с. 5).

Отримання ОСОБА_1 грошових коштів за вказаними договорами позики підтверджується видатковими касовими ордерами № 110 від 06 квітня 2018 року на суму 23 000,00 грн та № 119 від 10 квітня 2018 року на суму 49 000,00 грн (а. с. 6-7).

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, а наявність особистого підпису ОСОБА_1 на видаткових касових ордерах спростовує твердження відповідача про безгрошовість позики і свідчить про отримання нею коштів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики, оскільки суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Колегія суддів не може взяти до уваги твердження відповідача про неотримання грошових коштів за договорами позики, оскільки на видаткових касових ордерах № 110 від 06 квітня 2018 року та № 119 від 10 квітня 2018 року у графі «Підпис одержувача» ОСОБА_1 своїм підписом із зазначенням дати та грошової суми підтвердила факт отримання грошових коштів.

Що стосується тверджень відповідача про невідповідність видаткових касових ордерів вимогам Постанови Правління НБУ від 29 грудня 2017 року № 148 (далі - Постанова № 148), якою затверджено положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 26 Розділу ІІІ Постанови № 148 видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або уповноваженою особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов'язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є дозвільний напис.

Згідно положень п. 27 Розділу ІІІ Постанови № 148 фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок цифрами).

Наявність на договорах безпроцентної позики підпису директора товариства ОСОБА_2 свідчить про його згоду на надання відповідачу у позику даних грошових коштів, а підпис відповідача на видаткових касових ордерах - підтверджує факт отримання нею грошових коштів у вказаних розмірах.

Оформлення видаткового ордеру не у повній відповідності з вимогами Постанови № 148, а саме відсутність підпису касиру та головного бухгалтера, не скасовує зобов'язань відповідача за договорами позики, не свідчить про безгрошовість позики та не підтверджує позицію ОСОБА_1 про те, що грошові кошти їй не були надані товариством, оскільки вона своїм підписом з зазначенням дати та суми коштів підтвердила факт отримання нею від позивача відповідної грошової суми у позику.

Доводи ОСОБА_1 щодо підписання нею договорів позики та видаткових касових ордерів під примусом керівництва товариства, жодним доказом не підтверджуються.

Крім того, в судовому порядку договори позики недійсними не визнавалися, строк виконання зобов'язань щодо повернення наданих грошових коштів настав, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи, що ціна позову складає 72 000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відстроченням ОСОБА_1 сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом рішення у справі та залишенням без задоволення її апеляційної скарги, сума судового збору в розмірі 2643 грн 00 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2643 гривні 00 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

С.Г. Хвостик