ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Чернівці

Справа №718/1768/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, Служба у справах дітей Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, про визначення місця проживання дитини з батьком, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Мінів О.І.),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, Служба у справах дітей Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в с АДРЕСА_1 Мамаївці АДРЕСА_2 Чернівецької області. Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 , яка з народження до цього часу проживає з батьком в його господарстві по АДРЕСА_3 , проте вона з донькою зареєстровані в с. Фошки Путильського

___________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/349/19 Категорія 48

району Чернівецької області.

Через деякий час після народження доньки погіршився стан її здоров`я, в листопаді 2016 року було виявлено відкриту форму туберкульозу, лікування якого призначено в умовах стаціонару Чернівецького обласного протитуберкульозного диспансеру. Стаціонарне лікування розпочато 07.11.2016 року та тривало до 21.02.2017 року, після цього для продовження лікування вона була скерована до Обласного протитуберкульозного санаторію «Красноїльськ», де перебувала до 22.06.2017 року. В цей період донька проживала разом з батьком у господарстві його матері за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає до цього часу.

У даний час вона зареєстрована та проживає по АДРЕСА_5 в домогосподарстві її теперішнього чоловіка ОСОБА_4 , шлюб з яким укладено 16.01.2018 року. Вважає, що в даному житлі створені всі умови для проживання малолітньої доньки. Стан її здоров`я за відсутності рецидивних явищ не загрожує здоров`ю дитини, оскільки вона повністю видужала.

Разом з тим, на неодноразові звернення до ОСОБА_2 з проханням повернути доньку останній категорично відмовився, крім того, забороняє їй бачитися з дитиною.

Вважає, що донька повинна проживати з нею, вона має піклуватися про її розвиток та створити всі умови для належного виховання, що відповідає інтересам дитини.

Просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що подружні відносини з ОСОБА_1 припинили у січні 2017 року, причиною стало зловживання нею спиртними напоями, відсутність належного догляду за дитиною.

Вказував, що дитина відвідує середню групу Мамаївського НВК №1 з 2016 року по даний час, проте мати дитячий садок не відвідувала, участі у навчально-виховній роботі закладу не брала, дитину в заклад не приводила й не забирала, жодного разу не відвідувала доньку. Щодо негідної поведінки ОСОБА_1 він неодноразово звертався до органу поліції.

Крім того, 10.08.2018 року ОСОБА_1 самовільно без його згоди забрала з дошкільної установи дочку та досі її по місцю проживання не повернула.

Вважає, що дитина повинна проживати саме з батьком, оскільки з народження проживала з ним, тривалий час перебувала без матері, має більшу прихильність до нього, відвідувала дошкільну установу за місцем його проживання, у дитини склався усталений графік.

Просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком за місцем його проживання.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.10.2018 року даний зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2019 року в задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 704 грн 40 коп.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що судом не враховано думку дитини та її бажання проживати з нею, її інтереси та потреби відповідно до віку, особисту прихильність дитини до матері.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що вона на даний час не працює, не має власного житла та самостійного доходу, проживає в житлі чоловіка ОСОБА_5 за його рахунок, який отримує мінімальний дохід. Крім того, мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 перебувають на обліку в Чернівецькому протитуберкульозному диспансері після перенесення тяжкого захворювання, загрози для дитини немає. Мати з листопада 2016 року по червень 2017 року перебувала на довготривалому стаціонарному лікуванні, в цей час із донькою не спілкувалася. Незважаючи на те, що дитина виявила бажання проживати з матір`ю, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з батьком з урахуванням її найкращих інтересів.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог зустрічного позову мотивовано тим, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи та заробіток, характеризується позитивно, дитина з народження і до моменту її відібрання матір`ю в серпні 2018 року постійно проживала з батьком та його сім`єю, де була забезпечена всім необхідним для фізичного та духовного розвитку та якою також опікувались дядько та бабуся.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2009 року по січень 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_6 Мамаївці АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується наявною у матеріалах копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.08.2014 року (а.с.8).

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.01.2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 16.01.2018 року , актовий запис №02, у виконавчому комітеті Шубранецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.9).

Згідно виписки з медичної картки санаторного хворого ТБ09 №66 ОСОБА_7 перебувала в «Обласному протитуберкульозному санаторію «Красноїльськ» з 21.02.2017 року по 22.06.2017 року, виписана у зв`язку із закінченням терміну перебування. Клінічний діагноз, у тому числі діагноз при виписці: ВДТБ (07.11.2016 року) легенів (дисемінований) Дестр +МБТ+М-К+Резист гісто кат.1 ког 4 (2016 рік) (а.с.12).

Як вбачається з консультативних висновків Обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 26.07.2017 року, 09.02.2018 року, 28.02.2018 року, діагноз ОСОБА_7 попередній, остання періодично здає аналізи та перебуває під наглядом лікарів (а.с.13).

Згідно висновку ЛКК №60 від 03.08.2018 року Обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру ОСОБА_1 страждає на ЗЗТБ (28.09.2017) у вигляді щільних вогнищ та фіброзі кат.5.1 (а.с.109).

Згідно інформації, яка надійшла з Обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру від 23.10.2018 року №205 на ухвалу суду про витребування доказів, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебувають на диспансерному обліку з діагнозом ЗЗТБ легень (у вигляді фіброзу та щільних вогнищ). Дане захворювання не є небезпечним для малолітньої дитини, яка проживає з ними (а.с.144).

Судом установлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 з 04 липня 2018 року, що підтверджується довідкою Шубранецької сільської ради від 06.07.2018 року №857 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.16,17).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 04.06.2018 року, проведеного членами комісії в складі головного спеціаліста ССД, фахівця соціальної роботи та соціального працівника Шубранецької сільської ради, за місцем проживання подружжя ОСОБА_9 , встановлено, що будинок складається з 2-х житлових кімнат: спальні та дитячої кімнати. Чоловік висловив бажання виховувати доньку дружини. Комісія вважає, що для розвитку і належного виховання дитини ОСОБА_3 в даній сім`ї створені належні умови. Дитина буде забезпечена всім необхідним для належного виховання (а.с.15).

Обстеження умов проживання ОСОБА_1 в с. Шубранець проводилось також 19.09.2018 року комісією Шубранецької сільської рада, яка встановила, що сім`я складається з трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Загальна площа будинку 43,3 м.кв. Санітарний стан приміщення задовільний. Земельна ділянка площею 0,25 га (а.с.110).

Як убачається з довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 20.06.2018 року за відомостями Сергіївської сільської ради Путильського району Чернівецької області Балакун Іоанна- ОСОБА_10 знята з реєстрації в АДРЕСА_7 . АДРЕСА_8 в зв`язку з вибуттям до нового місця проживання (а.с.36).

На час розгляду справи в суді першої інстанції дитина ОСОБА_3 ніде не зареєстрована, оскільки батьки дитини не можуть дійти щодо місця її реєстрації.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 07.06.2018 року №103 за місцем проживання в с. Мамаївці, АДРЕСА_4 , комісією в складі: соціального працівника ОСОБА_11 , начальника ВОС ОСОБА_12 , рахівника ОСОБА_13 встановлено, що ОСОБА_2 проживає з донькою за вказаною адресою. У дитини є окрема кімната з усіма необхідними речами. Дитина чиста, доглянута, відвідує Мамаївський НВК. Разом з ними проживають мати ОСОБА_14 та брат ОСОБА_2 , дитина матеріально забезпечена та доглянута (а.с.56).

Обстеження умов проживання ОСОБА_2 також проводилось начальником ССД ОСОБА_15 та головним спеціалістом ОСОБА_16 14.09.2018 року. Згідно з їх висновком умови проживання добрі, для навчання та виховання дитина має окрему кімнату, комп`ютер, Інтернет, в наявності є дитячий одяг, взуття (на всі сезони). На момент обстеження дитина перебуває в с. Шубранець Заставнівського району. (а.с.97).

Із довідки про склад сім`ї ОСОБА_2 , виданої Мамаївською сільською радою 06.06.2018 року №2475, вбачається, що останній проживає за адресою: АДРЕСА_4 , до складу його сім`ї входить донька ОСОБА_3 , мати, яка є власником будинку ОСОБА_14 , брат ОСОБА_2 Загальна площа будинку 133,4 кв.м, житлова площа 87,2 кв.м (а.с.57).

Довідкою Мамаївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 12.06.2018 року №33 стверджується, що ОСОБА_2 здійснює догляд за донькою, звертається за медичною допомогою до сімейного лікаря. Дитина практично здорова. Мати дитини участі у вихованні та догляді не приймає. (а.с.58).

За місцем проживання, а також за місцем роботи в магазині «Золотий Вік» ФОП ОСОБА_17 , ОСОБА_2 характеризується позитивно, працює на посаді адміністратора залу за трудовим договором з 25.11.2017 року по теперішній час. (а.с.62, 63, 174).

З 29.10.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_4 (а.с.154).

Малолітня ОСОБА_3 з 2016 року відвідувала Мамаївський НВК до моменту, коли 10 серпня 2018 року мати ОСОБА_1 самовільно змінила її звичне місце проживання та перебування, забравши дитину в с. Шубранець, після чого відмовилась повертати. З того дня дитина в Мамаївський НВК більше не поверталась, а була прийнята до Шубранецького ДНК з 30 серпня 2018 року (а.с.103, 113). Зазначене також підтверджується висновком по матеріалах ЄО-3592 від 15.08.2018 року, перевірка здійснювалась Кіцманським ВП ГУНП в Чернівецькій області за зверненням ОСОБА_2 (74-75), висновком по матеріалах ЄО №2284 від 13.08.2018 року, перевірка проводилась Заставнівським ВП ГУНП в Чернівецькій області за зверненням останнього від 13.08.2018 року щодо сварки із колишньою співмешканкою ОСОБА_1 , яка 10.08.2018 року забрала їхню дочку без дозволу батька та досі не повернула. За результати проведеної перевірки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки самоуправства. (а.с.95).

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 24.06.2010 року, що набрало законної сили 04.07.2010 року, ОСОБА_7 позбавлена батьківських прав відносно дочок ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а.с.155).

Встановлено, що ОСОБА_1 не працює, проживає в житлі чоловіка, який готовий прийняти дитину до свого житла. Подружжя Івасюків перебувають на

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї ОСОБА_20 .

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини. З цією метою дитині надається можливість бути заслуханою в ході судового чи адміністративного розгляду, безпосередньо або через представника чи відповідний орган.

Визначаючи місце проживання дитини з батьком, суд першої інстанцій не надав належну оцінку наявним у справі доказам, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що дитина з серпня 2018 року проживає з матір`ю, де наявні належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, відвідує дошкільний заклад за місцем свого поживання, а також, що є важливим, думку самої дитини, яка неодноразово повідомляла про особисту прихильність до матері та бажання проживати з нею.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

З огляду на викладені обставини справи апеляційний суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 , з якою склався тісний зв`язок та яка виявила бажання проживати разом із матір`ю.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким первісний позов необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід сягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги 2819 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2819 гривень 20 копійок витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак