П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-5370 Головуючий у1-й інстанції - Саранюк Л. П.

Унікальний №367/4265/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Кравченко Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

у с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_4 пред'явила в суд позов до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 шлюб між сторонами був розірваний.

Сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають, син проживає з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач добровільно допомоги на дитину не надає.

Спільний син сторін перебуває на диспансерному обліку з самого дитинства та має низку хронічних хвороб, для лікування яких також потрібні кошти, а отже додаткові витрати.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти за минулий час, а саме з моменту розірвання шлюбу - 17 липня 2017 року, і до моменту подання цієї позовної заяви у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), що у твердій грошовій сумі становить 27 280 грн 61 коп.

Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина 50% від фактично понесених додаткових витрат, пов'язаних із забезпеченням належних умов проживання дитини та лікуванням за минулий час, а саме від моменту розірвання шлюбу і до моменту подання цієї позовної заяви у розмірі 17 026 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина додаткові витрати у твердій грошовій сумі в розмірі 2 838 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, а також фактично понесених та щомісячних додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 через свого представника, адвоката Кравченко В. В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с. 94-96).

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач, ОСОБА_5, у визначений судом строк не подав.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Кравченко В. В. в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 по справі № 759/9670/17 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 29 серпня 2009 року Виконкомом Коцюбинської селищної ради м. Ірпеня, актовий запис № 42, розірваний.

ОСОБА_4 з відповідачем проживають окремо, спільного бюджету не мають, син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач добровільно допомоги на дитину не надає.

Відповідно до Довідки КЗ "Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ірпінської міської ради Київської області від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_6 з моменту народження по теперішній час за станом здоров'я перебуває на "Д" обліку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий період, 50% від фактично понесених додаткових витрат у розмірі 17 026 грн., а також стягнення додаткових витрат щомісячно суд виходив з їх недоведеності.

Суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача за минулий період. Надані докази не підтверджують, що 50% витрат у розмірі 17026 грн відносяться до додаткових витрат на дитину та викликані особливими обставинами. Також відсутні докази на підтвердження заявленої до стягнення щомісячно суми додаткових витрат.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення аліментів за минулий час, а також фактично понесених та щомісячних додаткових витрат на дитину, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову в частині стягнення аліментів за минулий час, а також фактично понесених та щомісячних додаткових витрат на дитину, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.89-92).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, адвоката Кравченко В. В., не містить.

У своїй апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки доказам, які підтверджують звернення ОСОБА_4 до ОСОБА_5 з вимогою щодо одержання аліментів до пред'явлення позову - особистої переписки сторін.

Крім того, представник позивача зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення фактично понесених та щомісячних додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції не врахував, що дитина перебуває на "Д" обліку з народження, має низку хронічних хвороб, потребує санаторно-курортного лікування, спеціального медичного догляду, спортивних занять та спеціального харчування.

Указані доводи не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданої суду в якості доказу роздруківки переписки сторін (а.с.15-21) не вбачається, за який період часу указана переписка велась, а тому суд обґрунтовано відхилив цей доказ, оскільки він не підтверджує, що позивачем вживались заходи щодо одержання аліментів на утримання дитини з моменту розірвання шлюбу - 17 липня 2017 року.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував його участь в утриманні сина за період з дня розірвання шлюбу сторін і до моменту пред'явлення даного позову, оскільки відповідно до положень СК України в спірних правовідносинах тягар доказування покладений на позивача.

Відповідно до положень ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої ст. 185 СК ( 2947-14) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою КЗ "Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ірпінської міської ради Київської області від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_6 з моменту народження по теперішній час за станом здоров'я перебуває на "Д" (диспансерному) обліку (а.с.12). Довідка містить рекомендації щодо лікування та лікарських консультацій.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що спільна дитина сторін отримувала відповідне лікування, пов'язане з її хворобою, направлялась на таке лікування, направлялась на санаторно-курортне лікування, отримувала чи потребує спеціального медичного догляду, спортивних занять, спеціального харчування.

Наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують факт купівлі дитині одягу та продуктів харчування, не можуть підтверджувати наявність особливих обставин, які є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину.

Відтак висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення фактично понесених та щомісячних додаткових витрат на дитину є законним і обґрунтованим.

Інших доводів неправильності оскаржуваного рішення суду апеляційна скарга представника позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Кравченко ВікторіїВолодимирівни в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома