Справа № 202/7925/18
Провадження № 2/202/926/2019
15 квітня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової Н.О.,
третьої особи - ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 лютого 2011 року належить квартира АДРЕСА_2. Згідно витягу про державну реєстрацію прав за № 29346944 від 18 березня 2011 року КП «ДМБТІ» ДОР право власності ОСОБА_1 зареєстровано за реєстраційним номером 13364396. У вказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі, але фактично не проживає в ній з вересня 2017 року та його місцеперебування позивачу невідоме. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки останній вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, а також можливість вільно укладати цивільно-правові угоди, які стосуються володіння та розпорядженням спірною нерухомістю. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту своїх порушених прав та інтересів.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду доповіла, що відповідач у спірному житлі не проживає більше року, його місцезнаходження невідоме.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління реєстраційної служби Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, заслухавши позивача, третю особу, допитавши свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, належно зясувавши всі обставини справи до дослідивши матеріали позовної заяви в сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Крім того, факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_3 підтверджено показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що були допитані в судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 вимушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, яка зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік без поважних причин.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст складено 25 квітня 2019 року.
Суддя Л.П. Слюсар