Справа № 409/1678/18
Провадження № 22-ц/810/179/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області (суддя Третяк О.Г.)

від 29 січня 2019 року

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (відповідача) про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2011 року шлюб було розірвано. Із відповідача на користь позивача стягуються аліменти. Додаткові витрати на дитину відповідач не компенсує. З 15.07.2018 по 27.07.2018 року дитина сторін перебувала на лікуванні, нею було витрачено 3053,87 гривень. Також необхідно сплатити кошти на придбання підручників. Відповідач надав тільки 300 гривень на лікування сина. У звязку із ненаданням відповідачем допомоги на лікування дитини, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь 1776,93 гривень (1526,93грн. 50% на лікування та 50 % від 550 грн. для предмети, що необхідні для навчального процесу).

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 300 гривень. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 (скаржник) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, скаржник посилається на те, що рішення суду було прийнято без врахування вимог закону, а саме ст.141, 185 СК України та обставин, на які вона посилалася, звертаючись до суду з позовом.

Зокрема, зазначено, що відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в даному випадку хворобою сина, врахування судом аліментів, які утримуються з відповідача у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу є неприпустимим, оскільки з кожним роком збільшуються потреби по утриманню дитини, тому коштів, які отримує на утримання сина, є недостатніми для нормального його розвитку.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 06 березня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, де відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував всі обставини справи, перевірив та дослідив усі подані до суду докази та надав їм правильну правову оцінку вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права. Зазначив, що він не відмовляється від дитини, допомагає йому по мірі можливостей, позивач отримує з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів, що становить зазвичай більш встановленого розміру на одну дитину, його дохід на даний час не дозволяє йому надавати більшу допомогу у вигляді додаткових витрат, враховуючи сімейний стан, дружина не працює, наявність дитини та розмір заробітної плати.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 березня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився 17.11.2009 року, його батьки : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 164030 (а.с.13). Згідно копії посвідчення ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом (а.с.14). Згідно копії виписки № 3648, ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.07.2018 по 30.07.2018 року з діагнозом гострий бронхіт (а.с.15). Згідно наданих копій квитанцій з аптек позивачкою сплачено за лікування дитини сумарно 3053,87 грн. (а.с.8-12).

Також, з досліджених письмових доказів, доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що відповідач працює слюсарем з Ета РГУ, та отримував заробітну плату з лютого по липень 2018 року у розмірі від 3587,22 до 4851,40 грн. (а.с.43). Із вказаної заробітної плати проводяться відрахування. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1- ЕД №238018 відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.12.2017 року, має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.45).

Обставини щодо отримання позивачем аліментів у розмірі 1/3 частині від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивачем не заперечуються.

Дані відрахування здійснюються з заробітної плати відповідача, заборгованості за сплатою аліментів не має (а.с. 43).

Як вбачається з довідки, наданої підприємством в липні 2018 року (час знаходження дитини на лікуванні) позивач отримала 1933,85 грн. аліментів, на руки відповідач отримав 1584,8 грн. заробітної плати, надавши додатково позивачу 300 грн. на лікування дитині.

Згідно довідки Управління Фонду соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області ОСОБА_5 (дружина відповідача) перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації у звязку з народженням дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вказана правова позиція викладена у постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

З урахуванням наведеного та встановлених судом першої інстанції обставин по справі, наданих доказів сторонами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо часткового задоволення позову, врахувавши матеріальне становище відповідача, який має на утриманні дружину та малолітню дитину, сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їх дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу та його заробітну плату (дохід).

Доводи скаржника зводяться до переоцінки доказів, які на думку колегії суддів, були вірно оцінені судом першої інстанції, їм були надані правові висновки, які відповідають встановленим обставинам справи щодо матеріального та сімейного становища сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення для вирішення цієї справи, також враховано положення ст. 185 СК України.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат, повязаних з навчанням, то ці витрати взагалі не були доведені позивачем, в матеріалах справи відсутні відомості щодо таких витрат.

Як вже було зазначено вище, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 26 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: