П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/4629/19

Номер провадження № 22-ц/824/5565/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - ВербовоїІ.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Маличівської Н. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту» про визнання протиправними дій, незаконними рішень, прийнятих на засіданні правління, та їх скасування,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту» з позовом про визнання протиправними дій правління Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту» щодо зміни порядку денного засідання правління Федерації та затвердження порядку денного звітної Конференції Всеукраїнської федерація кінного спорту на засіданні правління Федерації від 19 грудня 2018 року, визнання незаконними рішень, прийнятих правлінням Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту» та оформлених протоколом від 19 грудня 2018 року, щодо затвердження порядку денного звітної Конференції Всеукраїнської федерації кінного спорту України; створення відокремленого підрозділу Всеукраїнської федерації кінного спорту України в Одеській області та призначення керівника, скасування вищезазначених рішень, стягнення судових витрат з відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року (а.с. 8) відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до Громадської організації «Всеукраїнська федерація кінного спорту» про визнання протиправними дій, незаконними рішень, прийнятих на засіданні правління, та їх скасування.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 20 лютого 2019 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що відповідач не є господарським товариством у розумінні положень ст.. 79 ГК України та Закону України «Про господарські товариства», а тому правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних та не підпадають під дію п. 3 ч. 1 с. 20 ГПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції посилався на те, що, враховуючи зміст позовних вимог та положення ст. 20 ГПК України, а також те, що позивач є членом та віце-президентом ГО «Всеукраїнська федерація кінного спорту», даний спір виник з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом для подачі візиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник відповідача до суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки-повідомлення, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Визначення корпоративних прав міститься у ч. 1 ст. 167 ГК України, а саме це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та

підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Частиною 3 вищевказаної статті визначено, що до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про громадські об'єднання» визначено принципи утворення і діяльності громадських об'єднань, а саме громадські об'єднання утворюються і діють на принципах: добровільності; самоврядності; вільного вибору території діяльності; рівності перед законом; відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); прозорості, відкритості та публічності.

Відповідно до ч. 6 визщевказаної статті відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об'єднання не мають права на частку майна громадського об'єднання та не /відповідають за його зобов'язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об'єднання не підлягают розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об'єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Як вбачається зі Статуту ГО «Всеукраїнська Федерація кінного спорту України», а саме п. 1.4 Федерація діє на засадах добровільності, спільності інтересів, рівноправності її членів, самоврядування, законності та гласності.

Пунктом 2.2 даного Статуту встановлено, що Федерація є неприбутковою організацією.

Метою діяльності Федерації визначено сприяння розвитку кінного спорту в Україні, підвищення ролі фізичної культури та спорту у всебічному та гармонійному розвитку особистості, зміцнення здоров'я громадян, здійснення та захист прав і свобод, задоволення суспільних інтересів, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів.

Вищенаведене свідчить про те, що відповідач не є господарською організацією у розумінні ст. 167 ГК України, а тому спір, що виник між сторонами, не можна віднести до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

На законодавчому рівні принцип відсутності майнового інтересу членів громадських об'єднань закріплено як один із ключових принципів їх діяльності, натомість метою діяльності господарських товариств є одержання прибутку.

Неприбутковість ГО «Всеукраїнська Федерація кінного спорту України» закріплена в Статуті даного об'єднання.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідач не є господарською організацією, а тому дана позовна заява підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановлену ухвалу не можна назвати законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції з порушенням вимог процесуального закону дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження на п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Як зазначає у своїх правових висновках Верховний Суд, а саме у справі № 916/978/17, правовідносини між членами громадської організації та самою організацією не мають характеру корпоративних та не підпадають під регулювання пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановлену ухвалу не можна назвати законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції з порушенням вимог процесуального закону дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, ухвалу Шевченківського районного суду місті Києва від 05 лютого 2019 рокуслід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова