ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Херсон

справа № 661/3705/17

провадження № 22-ц/819/482/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Бугрика В.В.,
Пузанової Л.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, нарішення Новокаховського міського суду Херсонської областіу складі судді Чирського Г.М. від 10 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7, від імені якої діє ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_7, від імені якої діє ОСОБА_8, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої внаслідок пожежі.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_7 є власником житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

23 червня 2017 року через недбале ставлення до майна, з боку відповідача ОСОБА_6 , сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено та зруйновано допоміжна споруда житлового будинку та майно, що в ній знаходилося, а також знищено кабель силовий 40 м, трьохфазний лічильник, душ, туалет, дерева, дрова 2 куба, сітка рабиця, чим позивачеві спричинено матеріальні збитки на суму 20999,25 грн., що підтверджується розрахунками, товарними чеками та накладними щодо відновлення пошкодженого майна.

Крім того, позивачці було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначились негативними змінами у її житті, а саме: негативні переживання та спогади, тривога, емоційні реакції при згадуванні пожежі; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, дратівливість.

Посилаючись на те, що відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не відшкодовано завдані матеріальні збитки, позивачка за власні кошти здійснює відновлення та ремонт пошкоджених споруд та речей, тому просила суд стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок пожежі, у розмірі 5000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 20 999 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду завдану пожежею у розмірі 15794 грн. 25 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а разом - у розмірі 17794 грн. 25 коп. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначаючи про те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, а саме не зазначено протиправних дій відповідачів щодо факту заподіяння шкоди та відсутність в матеріалах справи доказів причинного зв?язку між їх діями та наслідками, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка доводів апелянтів не визнала, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін, як поновленого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є власником жилого будинку садибного типу з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_2 на подвір'ї якого 23.06.2017 р. сталася пожежа, внаслідок якої, вогонь поширився на подвір'я позивачки.

Як вбачається з акту про пожежу від 23.06.2017 р., складеного комісією у складі: головного інспектора Новокаховського МВ ГУДСНС майора служби ЦЗ Бурлая О.В., т.в.о. начальника караулу Масюткіна В.І., ОСОБА_7, пожежа виникла 23.06.2017 р. о 16-00 год. в допоміжній споруді житлового сектору за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7 пожежу виявлено гр. ОСОБА_6. Пожежею знищено: допоміжна споруда житлового сектору, кабель силовий - 40 м, трифазний лічильник, душ, туалет, дерева, дрова - 2 куба, також пошкоджено - сетка рабіца, прямі збитки від пожежі орієнтовано складають 16000,00 грн., побічні збитки орієнтовано складають - 43600,00 грн.( а.с. 13).

У висновку складеного ДОП СП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 18.07.2017 року зазначено, що вході роботи за повідомленням про пожежу та при виході на вказане місце було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 розташовано приватний будинок у якому мешкає ОСОБА_5 зі своїм сином ОСОБА_6. Зі слів ОСОБА_6 встановлено, що 23.06.2017 року він під час прибирання на своєму подвір'ї палив цигарку та коли кинув недопалок на землю не помітив, як зайнялось полум'я. В наслідок сильного вітру загорівся сарай ОСОБА_7 в АДРЕСА_1. Пожаром було знищено майно ОСОБА_7, а саме: один сарай повністю, а на другому сараї - дах, 3-ох фазний електричний лічильник, 40 метрів силового кабелю, літній душ, многолітні дерева. Подальшу перевірку за вказаними матеріалами ЄО № 5417 від 23.06.2017 року закінчено, ОСОБА_7 рекомендовано звернутися до суду в якості цивільного позивача (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_6 в своїх поясненнях не заперечував, що палив цигарки, знаходячись в огороді. Загасивши недопалок, відійшов до туалету, а повернувшись побачив, що горів хміль, який проходив по паркану на межі з позивачем.

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є сусідом позивача і відповідачів та бачив як в 2017 році відповідачі прибирали на своєму подвір'ї. Перед цим на вказаному подвір'ї була скошена трава, яка загорілася та відповідач ОСОБА_6 підняв вказану траву та повітрям вогонь перекинувся на подвір'я ОСОБА_7 На огорожі був сухий хміль від якого загорівся кабель електрощитової, туалет, душ та сарай.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що подвір'ї відповідачів горіла трава та вогонь перекинувся на подвір'я позивача. ОСОБА_5 кричала, що ОСОБА_6 кинув недопалок, від якого загорілася трава. На подвір'ї позивача згоріли: душ, туалет, сарай, кабель, в сараї згоріли дрова.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що бачила на подвір'ї позивача згорівший сарай

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є сусідом сторін, 23.06.2017 року вітер був в бік подвір'я ОСОБА_7, та вона бачила, що вогонь перекинувся на вказане подвір'я та вона зі шлангу водою намагалася загасити вогонь, що охопив туалет, проте вогонь був дуже сильний. Пожежа почалася на подвір'ї відповідачів, ОСОБА_5 кричала, що її син ОСОБА_6 запалив багаття. Під час пожежі згоріли туалет, щитова, душова кабінка, фруктові дерева, в щитовій згорів електричний кабель.

Головний інспектор Новокаховського МВ ГУДСНС України Бурай О.В., залучений судом в якості спеціаліста у судовому засіданні пояснив, що 23.06.2017 року ним був складений акт про пожежу, що сталася за адресою: АДРЕСА_1. На вказану подію він прибув в складі другого відділення ДПРЧ-17 для гасіння пожежі, яку було ліквідовано о 18:00 год. того ж дня. Ним шляхом опитування свідків та в результаті огляду місцевості встановлено, що на подвір'ї, розташованому по АДРЕСА_2 горіла суха трава, через паркан на сусідньому подвір'ї горіли споруди та дерева. Зі слів свідків зрозумів, що син ОСОБА_5 палив сміття у своєму подвір'ї, під час цього був сильний вітер та вогонь перекинувся на сусіднє подвір'я, що належить позивачу. Сам ОСОБА_6 підтвердив, що він палив сміття на своєму подвір'ї. Збитки під час складання акту встановлювались зі слів позивача, яка викликала пожежників. Він встановив при огляді, що пожежа розпочалася з території подвір'я ОСОБА_5 по характерним слідам горіння трави.

Надані позивачем докази, пояснення свідків, відповідачами у передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб не спростовані.

Статтею 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно ч.3 ст.386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною третьою даної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пожежну безпеку» забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників, а в жилих будинках приватного житлового фонду та інших спорудах, на дачах і садових ділянках - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Згідно ст.36 Закону України «Про пожежну безпеку», підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані у зв'язку з порушенням ними протипожежних вимог, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із п. 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004 р. №126, забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватного житлового фонду та інших приватних, окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.

Статтею 177 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, додержувати правил пожежної безпеки.

Згідно п. 25) ч.1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту, небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров'ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обов'язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

У пункті 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2005 року № 76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов'язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Забезпечення пожежної безпеки в інших окремо розташованих на прибудинковій території спорудах і гаражах покладається на їх власників.

В пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування завданої шкоди» № 6 від 27.03.1992 року надано роз'яснення, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були не правомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, і коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частиною 1 ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Оскільки відповідачка ОСОБА_5, відповідно до зазначених вище норм чинного законодавства, несе відповідальність за утримання належного їй на праві власності будинку та прибудинкової території у стані який повинен унеможливлювати настання негативних наслідків для інших осіб, не забезпечила протипожежну безпеку належного їй майна, внаслідок чого на її подвір'ї сталася пожежа, причиною якої було недотримання відповідачем ОСОБА_6 правил поводження з вогнем, та зважаючи на те, що встановлені судом обставини та досліджені докази відповідачами не спростовані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідачів були не правомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначених осіб, які несуть відповідальність за шкоду, заподіяну майну позивачки.

При визначенні розміру заподіяної шкоди, суд виходив з обсягу пошкодженого пожежею майна зафіксованого в акті про пожежу, пояснень свідків, наданих позивачкою доказів, які у встановленому законом порядку не спростовані.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

З вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність у позивачки підстав для відшкодування її моральної шкоди відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України.

При цьому суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, їх тривалість, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану пошкодженого та знищеного майна, з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Зазначене свідчить про солідарну відповідальність відповідачів ОСОБА_5 як власника майна та ОСОБА_6 як заподіювача шкоди за спричинення шкоди позивачеві.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Посилання апелянтів на те, що вони не проживають в будинку, де сталася пожежа, є необгрунтованими, оскільки підставою для задоволення позову шляхом стягнення завданої шкоди з власника будинку є те, що дотримання правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій покладається на їх власників.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав правової оцінки їх діям щодо ліквідації пожежі, того, що вони були позбавлені можливості вплинути на ситуацію та локалізувати пожежу або її мінімізувати, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки шкода завдана внаслідок недбалого утримання майна та поводження з вогнем, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1187 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються переоцінки доказів, які були досліджені судом першої інстанції, яким суд дав правову оцінку. Належними та допустимим доказами встановлені судом обставини, відповідачі не спростували.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, залишити без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: В.В.Бугрик

Л.В.Пузанова

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна