Справа № 744/440/19
Провадження по справі № 2/744/301/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Смаги С. В.,
при секретарі судового засідання Фільчаговій Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач, ОСОБА_1, подала до суду позов до відповідача, ОСОБА_2, в якому позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме: половиною житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що вона, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 липня 1970 року, що зареєстровано Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 172 від 02 липня 1970 року. Відповідач ОСОБА_2 є її двоюрідною сестрою. Фактично відповідач зареєстрована у будинку, але починаючи з травня 2008 року за місцем реєстрації вона не проживала, що підтверджується актом обстеження житлових умов заявника, складеним представниками Семенівської міської ради 06 березня 2019 року. Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб вона добровільно виписалась з належного їй будинку, оскільки останнє відоме їй місце проживання відповідача: АДРЕСА_3, адреса фактичного місця проживання відповідача на даний час їй не відома. Факт не проживання відповідача за спірною адресою понад шість місяців без поважних причин підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 06 березня 2019 року, який затвердили своїми підписами сусіди.
Ухвалою судді від 29 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 24 квітня 2019 року.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без її участі протягом всіх судових засідань, позов підтримує повністю, доповнень та клопотань не має.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав.
По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 1, що становить половину будинку № 39 по вулиці Першотравнева в місті Семенівка Чернігівської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02 липня 1970 року, зареєстрованого Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації, записаного у реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 172 від 02 липня 1970 року (копія на а. с. 9). Відповідач ОСОБА_2 фактично зареєстрована у будинку, проте з травня 2008 у вказаному будинку не проживає, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 06 березня 2019 року ( копія на а. с. 8). Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб вона добровільно виписалась з належного їй будинку, оскільки останнє відоме їй місце проживання відповідача: АДРЕСА_4, адреса фактичного місця проживання відповідача на даний час не відома.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу (далі ЦК) України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України).
Відповідач ОСОБА_2, яка не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, втратила право на користування житловим будинком, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі норми права є наявність у позивача права власності та наявність перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказану правову позицію сформулював Верховний Суд України у своїй постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто Семенівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Смага