Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Коротенко Є.В.
Провадження № 22-ц/810/200/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого Коротенко Є.В. (судді - доповідача), суддів Дронської І.О., Коновалової В.А.,

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

участники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк»

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року (ухвалене у складі судді Половинки В.О.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 234 від 09 квітня 2008 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі ПАТ "Державний ощадний банк України") в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося з вказаним позовом до Сватівського районного суду Луганської області.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2008 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 234, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 152000 грн. зі сплатою 15,2 % річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту - не пізніше 09.04.2028 року на придбання квартири.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 234 від 09.04.2008 року, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем солідарно з боржником в повному обсязі за своєчасне та повне виконання останнім зобов'язань за Кредитним договором № 234 від 09 квітня 2008 року.

ОСОБА_2 порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 20.07.2017 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 164785,32 грн., яка складається з: 96061,04 грн. - борг за кредитом; 48766,72 грн.- відсотки за користування кредитом за період з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року; 1864,53 грн. - інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з вересня 2015 р. по червень 2017 р.; інфляційні втрати банку з липня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15474,76 грн.; грн. 388,83 грн.- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 вересня 2015 року по 19 липня 2017 року; 2229,44 грн. три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02 липня 2014 року по 19 липня 2017 року.

Тому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 164785,32 грн. в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 29.01.2019 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» були задоволені частково.

Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України заборгованість за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року у сумі 164785, 32 грн, у тому числі: борг за кредитом в розмірі 96061, 04 грн.; відсотки за користуванням кредитом з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року в розмірі 48766, 72 грн.; інфляційні втрати банку з вересня 2015 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 1864, 53 грн.; інфляційні втрати банку з липня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15474, 76 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2015 року по 19.07.2017 року в розмірі 388, 83 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року в розмірі 2229, 44 гривень. Також суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» на відшкодування сплати судового збору 2471, 78 грн., а також витрати, пов'язані з розміщенням оголошення у пресі, у розмірі 630,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з апеляційною скаргою на нього. Просило суд скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29.01.2019 року в частині часткового задоволення позову про стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в частині стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року, задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що 09 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено Кредитний договір № 234 від 09.04.2008 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 152 000 грн., а позичальник зобовязався повернути кредит у встановлені графіком строки, але не пізніше 09 квітня 2028 року, та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитними коштами (том 1, а.с.8-15).

Згідно з умовами кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця рівними частинами у строки, визначені у графіку платежів.

09 квітня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 234 згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язання за Кредитним договором № 234 від 09.04.2008 року(том 1, а.с.17).

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_2 виникла заборгованість.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 234 від 09.04.2008 року у розмірі 164 785,32 грн.,суд першої інстанції виходив із того, що позичальник належним чином не виконував зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, унаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

В цій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене.

Разом із тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 (в солідарному порядку зОСОБА_2В.) заборгованості за кредитним договором № 234 від 09.04.2008 року, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі ч.4 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_3 за зазначеним кредитним договором є припиненою, а тому заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_2

Однак, з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можливо з наступних підстав.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Із п.4.2 Договору поруки № 234, укладеного 09.04.2008 року, вбачається, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.4 цього Договору не предявить вимоги до поручителя.

Пунктом 5.4 вказаного Договору поруки закріплено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобовязань поручителя.

Таким чином, вказані умови договорів поруки свідчать про те, що строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України установлено саме цими договорами.

Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Суд першої уваги на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що порука ОСОБА_3 за кредитним договором є припиненою.

При таких обставинах, на думку апеляційного суду, підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до поручителя в частині стягнення з нього в солідарному порядку з ОСОБА_2:

- боргу за кредитом 96061,04 грн.;

- відсотків за користування кредитом за період з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року 48766,72 грн.;

- інфляційні втрати банку з вересня 2015 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмір 1864,53 грн;

- інфляційні втрати банку з липня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15474,76 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2015 року по 19.07.2017 року в розмірі 388,83 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року в розмірі 2229,44 грн.

Згідно із п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а, згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України - порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року, яка складає 164 785, 32 грн., а також в частині розподілу судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в частині стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року, задовольнити.

Крім того, приймаючи до уваги положення ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» на відшкодування судових витрат по 3404,73 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року, яка складає 164 785, 32 грн., а також в частині розподілу судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в частині стягнення з ОСОБА_3, яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року, яка складає 164 785, 32 грн, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою вул. Ювілейна, б. 6, село Орджонікідзе, Краснодонський район Луганська область), яка є солідарним боржником з ОСОБА_2, заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 234 від 09.04.2008 року у сумі 164 785,32 грн., у тому числі борг за кредитом в розмірі 96061,04; відсотки за користуванням кредитом з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року в розмірі 48766,72 гривень; інфляційні втрати банку з вересня 2015 року по червень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмір 1864,53 грн; інфляційні втрати банку з липня 2014 року по червень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 15474,76 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2015 року по 19.07.2017 року в розмірі 388,83 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 року по 19.07.2017 року в розмірі 2229,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на відшкодування судових витрат по 3404,73 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 квітня 2019 року.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: І.О. Дронська

ОСОБА_4