Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8806/17 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 29 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.,

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/8806/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» в особі відокремленого структурного підрозділу Житомирської філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», ОСОБА_3, за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в Житомирській області про повернення безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Галасюком Р.А. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», в особі відокремленого структурного підрозділу-Житомирська філія Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» про стягнення грошових коштів в сумі 720 грн., 20000,00 грн. моральної шкоди та судового збору. Позов мотивував тим, що слідчим відділом Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004143 від 02.08.2017 р., зареєстрованому за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 02.08.2017 р., було вилучено автомобіль марки «Sіtгоеn Вегlіпgо», реєстраційний номер LU3917Y, який знаходиться у його користуванні.

У подальшому слідчим у кримінальному провадженні транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадження та залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання по вул. Покровська, 96 в м. Житомирі.

На виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 15.08.2017 р. у справі № 295/8841/17 про зобовязання повернути позивачу транспортний засіб, слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП Житомирській області винесено постанову від 26.08.2017 р. про закриття кримінального провадження та повернення транспортних засобів законним власникам.

Однак позивач отримав відмову Житомирської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» в передачі йому зазначеного автомобіля, що перебував на спеціальному майданчику ДП МВС України «Інформ-Ресурси», через необхідність сплати грошових коштів за послуги з його зберігання на цьому майданчику.

21.08.2017 р. грошові кошти в сумі 720,00 грн. були перераховані на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3, після чого автомобіль повернули позивачу. Посилаючись на те, що зберігання речових доказів у кримінальній справі провадиться за державні кошти, а ДП МВС України «Інформ-Ресурси» безпідставно набуло майно, позивач просив позов задовольнити відповідно до положень ст.ст. 1212-1214 ЦК Україна.

07 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 подав до Корольовського районного суду м.Житомира клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача ФОП ОСОБА_3.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2018 р. позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 720,00 грн. безпідставно набутих коштів та 15000,00 грн. моральної шкоди та судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить зазначене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові до нього відмовити. Зазначив, що суд не врахував тієї обставини, що автомобіль позивача був поміщений на зберігання як речовий доказ, згідно вимог Наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, яким затверджено Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду. Також судом першої інстанції не досліджено, договір від 07.11.2015 р. № 198 Д, укладений між Департаментом патрульної поліції та ДП МВС України «Інформ-Ресурс», за умовами якого останнє отримує плату за доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик за рахунок відповідної плати від водіїв або власників транспортних засобів. Крім того, між апелянтом, як ФОП та Житомирською філією ДП «Інформ-Ресурс» укладено Договір № 43 від 19.06.2017 р., умовами якого передбачено надання послуг з перевезення транспортних засобів, що тимчасово затримані та вилучені працівниками патрульної поліції з отриманням грошової суми за надані послуги. Апелянт зазначає, що сума в 720,00 грн. помилково сплачена позивачем на його рахунок, так як мала бути зарахована на рахунок ЖФ ДП УМВС України «Інформ-Ресурс». Крім того, скаржник вважає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено завдання моральної шкоди саме ним. Суд же невірно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами скарги, вважає їх такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства. Рішення суду, яке є законним і обґрунтованим просить залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 просила апеляційну спрагу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 02.08.2017 р., в рамках кримінального провадження №0004143, вилучено автомобіль марки «Sіtгоеn Вегlіпgо», реєстраційний номер LU3917Y, який знаходився у користуванні позивача згідно доручення від 09 березня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 15.08.2017 р. у справі № 295/8841/17 зобовязано слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 повернути позивачу транспортний засіб, оскільки арешт на останній не накладався, що, в свою чергу, позбавляє орган досудового розслідування права утримувати тимчасово вилучене майно.

Постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_4 від 26.08.2017 р. кримінальне провадження №0004143 від 02.08.2017 р. закрите у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Згідно квитанції на переказ готівки № 41 від 21.08.2017 р. позивач ОСОБА_2 сплатив на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 720,00 грн. за послуги зі зберігання автомобіля на майданчику тимчасового зберігання.

Згідно ч. 1 ст.123 КПК України витрати, повязані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.20, 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; фінансування витрат, повязаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Крім того, відповідно до п.13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, витрати, пов'язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно; у випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що порядок зберігання речових доказів регламентується Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 року «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», якою затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, п.20 якого передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, фінансування якого здійснюється згідно п.32 цього Порядку за рахунок коштів державного бюджету. Враховуючи, що позивач надав копії постанов про приєднання належного йому автомобіля до кримінального провадження як речового доказу та про закриття кримінального провадження і повернення автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що даний транспортний засіб був поміщений на спеціальну стоянку як речовий доказ, а тому, відповідно до ч.1ст. 123 КПК України та п.п.20,32 Порядку, його зберігання фінансується з державного бюджету, а ДП «Інформ-Ресурси» безпідставно зобовязало власника речового доказу сплатити грошові кошти за його зберігання.

При цьому судом, до спірних правовідносин вірно не застосовано постанову КМ України від 17 грудня 2008 року № 1102, оскільки вона стосується тимчасово затриманих транспортних засобів, а не речових доказів. Такий висновок підтверджується наданими позивачем копіями процесуальних документів кримінального провадження: постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області ОСОБА_4 від 26.08.2017 р. про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, ухвали слідчого судді Богунського районного суду від 15.08.2017 р. про безоплатне повернення автомобіля.

У відзиві на позовну заяву ДП МВС України «Інформ-Ресурси» підтвердило, що автомобіль марки «Sіtгоеn Вегlіпgо LU3917Y визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні за фактом дорожньо-транспортної пригоди та який в подальшому безоплатно повернуто власнику, оскільки грошові кошти в сумі 720,00 грн. перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_3, а не на ДП «Інформ-Ресурси».

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що кошти в розмірі 720,00 грн. були помилково перераховані на його рахунок, так як мали бути зараховані ОСОБА_2 на рахунок Житомирської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» відповідно до умов договору № 43 від 19.06.2017 р., укладеного між ЖФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (Замовником) та ОСОБА_3 (Виконавцем) про надання послуг з перевезення. Відповідно до порядку розрахунків за вказаним договором замовник отримує платежі від осіб, транспортні засоби яких підлягають доставленню на спеціальні майданчики з тимчасового зберігання транспортних засобів відповідно до вимог Постанови КМУ від 17.12.2008 р. № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» у розмірі передбаченому спільним наказом МВС України, Мінфіну та Мінекономіки від 10.10.2013 № 967/1218/869.

Доводи апелянта, щодо того, що даний транспортний засіб був поміщений на майданчик відповідно до Порядку тимчасового затримання та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1102 та Наказу № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, на який він посилається в апеляційній скарзі, не підтверджені матеріалами справи та наданими доказами, так як на вилучений автомобіль арешт не накладався. Крім того ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 15.08.2017 р. зобовязано слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області повернути ОСОБА_2 автомобіль марки «Sіtгоеn Вегlіпgо», реєстраційний номер LU3917Y.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 1 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17грудня 2008р. №1102, цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення у разі вчинення водієм порушення, передбачено відповідними нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення або у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України Про виконавче провадження (п.2 Порядку) .

Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов'язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори (п. 3 Порядку).

Згідно з п. 13 Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Відповідно до п. 12 Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

Разом з тим, ні до відзиву на позовну заяву, ні до матеріалів справи ДП МВС «Інформ- Ресурси» не надало доказів в підтвердження того, що автомобіль ОСОБА_2 був поміщений та зберігався на спеціальному майданчику саме в порядку ст. 265-2 КпАП України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів в розмірі 720 грн. є вірним.

Разом з тим, суд не може погодитись з рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди виходячи з наступного.

Так визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд керувався Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Однак дійшов помилкового висновку, відшкодувавши її позивачу ОСОБА_2 за рахунок співвідповідача ОСОБА_3

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (Положення про Державну казначейську службу України п.п.5 п.4).

Таким чином, враховуючи, що моральна шкода, яка завдана позивачу незаконними діями посадових осіб ЖФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси», які полягають у неповерненні йому належного на праві власності майна, з урахуванням вимог ст. 1174 ЦК України, повинна відшкодовуватися за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для її стягнення з відповідача ОСОБА_3

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову в задоволенні даних вимог. Також суд апеляційної інстанції змінює рішення в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, також з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума понесених судових витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні даних вимог.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат з 1280 грн. до 640 грн.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів в розмірі 720 грн. залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: