Справа № 567/1150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

за участю

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 22.05.1979 року, визнання права власності на нерухоме майно як спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 04.08.2016 року

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, укладеного між ОСОБА_8 та виконавчим комітетом Острозької міської ради 22.05.1979 року, визнання за ОСОБА_1 права власності на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя, визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_6, як спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_9, права власності за кожним на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул. Карпати, 13, визнання недійсним договору дарування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, укладеного 04.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

ОСОБА_1 мотивує свій позов тим, що перебуваючи з 03.02.1979 року по 23.07.1997 року в шлюбі зі ОСОБА_9, який на даний час помер, за взаємною домовленістю з батьками останнього, які на даний час померли, в травні 1979 року розпочали будівництво на дві сім'ї двоквартирного житлового будинку з надвірними будівлями в м.Острог по вул. Карпати, 13, завершивши будівництво своєї частини будинку в 1981 році, де і стали проживати. Зазначаючи про те, що будівництво своєї частини будинку було проведено за її кошти та кошти її чоловіка ОСОБА_9 і з допомогою її батьків, весь будинок було збудовано в 1985 році, за винятком необхідності проведення зовнішніх робіт та будівництва надвірних будівель, будівництво яких завершено пізніше, вказуючи на те, що квартира №2, де вона стала проживати з чоловіком, була набута ними за час шлюбу і становить 39/100 частину будинковолодіння, позивачка, посилаючись на ст.60, 61, 63, 70 СК України та ст.22, 28 КЗпШС, просить визнати недійсним договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, укладеного між ОСОБА_8 та виконавчим комітетом Острозької міської ради 22.05.1979 року та визнати за нею право власності на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул. Карпати, 13, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя, водночас, визнавши недійсним договір дарування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, укладений 04.08.2016 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Вказуючи про ті ж підстави набуття ОСОБА_9 права власності на спірне майно, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6, зазначаючи, що ОСОБА_9 був їх батьком та помер 22.01.2018 року, а вони, як його спадкоємці за законом першої черги мають право на спадщину, просять визнати право власності за кожним на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13.

Позивачка ОСОБА_1 підтвердила, що на даний час проживає в житловому будинку, який знаходиться в м. Острог по вул. 9 Травня, 6, зазначивши, що отримала від міської ради земельну ділянку для будівництва зазначеного будинку на якій, починаючи з 1991 року, збудувала зазначений будинок з допомогою своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначаючи про те, що його батько ОСОБА_8, будучи забудовником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, на законних підставах набув право власності на нього, а позивачка та її чоловік, а його брат ОСОБА_9 проживали в зазначеному будинку з дозволу його батьків, забудовниками чи співзабудовниками будинку не були та протягом всіх років прав на зазначений будинок не заявляли. Пояснив, що жодних належних письмових та інших доказів щодо участі в будівництві позивачка ОСОБА_1 суду не надала. В судовому засіданні визнав, що ОСОБА_9 фізично допомагав батькам в будівництві зазначеного житлового будинку, зазначивши, що це робив і він.

Вказує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 для власного проживання збудували житловий будинок, який знаходиться в м. Острог по вул. 9 Травня, 6, де на даний час проживає ОСОБА_1

Зазначаючи про те, що ОСОБА_9 за життя не набув права власності на спірний житловий будинок, який не входить в склад спадкового майна, вважає, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не можуть претендувати на спірне майно, як спадкоємці ОСОБА_9

Відповідач приватний нотаріус Острозького міського нотаріального округу ОСОБА_7 позов не визнала, зазначаючи про те, що не є стороною договору, укладеного 04.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, не є учасником цивільних правовідносин по даному договору, під час його посвідчення неупереджено діяла на виконання своїх професійних обов'язків нотаріуса відповідно до волевиявлення учасників правочину та ст.203 ЦК України.

В ході розгляду справи судом було відмовлено в задоволені клопотання відповідача ОСОБА_4 про прийняття як доказів у справі рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11.01.1999 р. по справі за позовом ОСОБА_8 щодо визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування будинком, який розташований в м.Острог Рівненської області по вул. Карпати, 13 та довідки Укрпошти від 05.10.2018 р. про виплату допомоги на поховання за померлу ОСОБА_10 13.08.2018 року в сумі 2870 грн.; разового доручення за №26 (ОСОБА_11С.) про виплату допомоги на поховання за померлого ОСОБА_9 22.01.2018 року в сумі 2746 грн. 00 коп.; довідки виданої ЦВНЗ Острог Рівненської дирекції HAT «Укрпошта» ОСОБА_11, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо отримання нею допомоги на поховання на померлого ОСОБА_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 3715 грн. 98 коп. від 30.08.2016, а також допиті в якості свідка ОСОБА_12, у зв'язку з порушенням порядку подання доказів, визначеного ст.83, 84 ЦПК України.

Водночас, в судовому засіданні ОСОБА_1 визнала факт наявності рішення Острозького районного суду від 11.01.1999 по справі за позовом ОСОБА_8 щодо визнання її такою, що втратила право користування будинком, який розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, зазначивши, що позов не визнавала, але рішення не оскаржувала.

Під час розгляду справи сторони відмовились від допиту як свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 і дана відмова була прийнята судом.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З пояснень сторін та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища встановлено, що ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_18Л.) з 03.02.1979 року по 23 липня 1997 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_9

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що в 1979 році було розпочато будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул. Карпати, 13.

Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно вбачається, що забудовником зазначеного житлового будинку був ОСОБА_8, оскільки 22.05.1979 року саме йому, як забудовнику, на підставі рішення виконавчого комітету Острозької міської ради №127 від 10.05.1979 року на підставі відповідного договору було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. в м.Острозі по вул.Карпати, 13 для будівництва житлового будинку з житловою площею 41,6 кв.м. на три кімнати та кухню, а також надвірні будівлі.

З інвентарної справи №2035 КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" на спірний житловий будинок вбачається, що в зазначеному бюро спірний житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Острозькою державною нотаріальною конторою 12.06.1979 року №1052 і за даними зазначеного бюро станом на 20.12.1984 року, незважаючи на те, що згідно поверхового плану будинок мав два входи, він обліковувався як одноквартирний (зворотна сторона 6 аркушу інвентаризаційної справи).

Відповідно до акту приймання та витягу з протоколу засідання виконавчого комітету Острозької міської ради від 14.05.1985 року зазначений житловий будинок, загальною площею 92,3 кв.м. та житловою площею 66,6 кв.м. було прийнято в експлуатацію та при цьому визнано законним збільшення житлової площі на 25 кв.м. від такої, що була передбачена договором та як такої, що необхідна для проживання сім'ї ОСОБА_8 та його сина.

Станом на час виникнення спірних правовідносин питання права власності на майно визначалось положеннями ЦК УРСР (1963 року), постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 "Про порядок державного обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року та іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.100 ЦК УРСР (1963 року) до об'єктів права особистої власності громадян міг належати житловий будинок.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР (діюча на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N1 даної інструкції. Зазначеним додатком визначено перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, серед яких передбачено нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідно до п.3 Порядку державного обліку житлового фонду в Українській РСР, житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях

включаються до складу житлового фонду після прийняття їх в експлуатацію державною приймальною комісією, реєстрації і технічної інвентаризації.

Таким чином, ОСОБА_8, уклавши договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, отримавши для цієї цілі земельну ділянку та збудувавши на ній житловий будинок з надвірними будівлями, який в подальшому ввів в експлуатацію відповідним актом, затвердженим виконкомом Острозької міської ради, на законних підставах став власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13. Факт належності всього спірного житловому будинку саме ОСОБА_8 підтверджується і договором про користування електричною енергією від 12.04.2005 на ім'я ОСОБА_8 (особовий рахунок № 231021073), договором на ім'я ОСОБА_8 від 17.04.2006 (особовий рахунок №321021073), договором між Острозьким КП "Водоканал" та ОСОБА_10 (дружина ОСОБА_8М.) №406 від 28.03.2003 року. Вказані документи стверджують, що особові рахунки по спірному будинку були оформлені на ОСОБА_8 та на його дружину, а не на ОСОБА_9

На час виникнення спірних правовідносин щодо права власності на житловий будинок іншими правовстановлюючими документами про право власності на житловий будинок були: реєстри муніципалізованих будівель, складені у порядку робіт по розподілу націоналізованих і муніципалізованих будівель; акти про денаціоналізацію (демуніципалізацію) будівель; урядові і відомчі акти (постанови і розпорядження) про передачу будівель і споруд, передбачені постановою РНК СРСР від 15 лютого 1936 року "Про порядок передачі державних підприємств, будівель і споруд"; договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачені постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 р. "Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх"; рішення суду про вилучення безгосподарно утримуваного будинку та рішення виконкому про взяття цього будинку на баланс або передачу його державній установі, підприємству чи організації; рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про перехід у власність державі безхазяйного будинку та про зарахування його на баланс або передачу державній установі, підприємству чи організації; свідоцтво про право на спадщину на будинок на ім'я держави та рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про взяття цього будинку на баланс або про передачу державній установі, підприємству чи організації; рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про взяття на баланс будинку або частини будинку, конфіскованого за вироком суду; акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю; нотаріально посвідчені договори про право забудови, складені до видання Указу Президії Верховної Ради УРСР від 14 травня 1949 року "Про внесення змін у законодавство Української РСР у зв'язку з виданням Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків" та затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію; рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію; акт відводу установам, підприємствам і організаціям земельної ділянки для будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію; зареєстрований у виконкомі місцевої Ради депутатів трудящих статут кооперативу (для огляду), рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки та затверджений виконкомом акт про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію; нотаріально посвідчені договори про надання житлово-будівельному колективу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого багатоквартирного будинку (або кількох будинків) та затверджений виконкомом акт про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію; свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів; рішення органів державного арбітражу про визнання за установами, організаціями та підприємствами права власності на будинок (домоволодіння); нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, дарування, міни будинків (домоволодінь), договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем; договори купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь), а також договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного користування, посвідчені місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції; договори купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь) в сільській місцевості, посвідчені сільськими Радами до видання постанови Ради Міністрів УРСР від 18 листопада 1948 року "Про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів про відчуження будівель у сільських місцевостях"; рішення суду про визнання угоди про відчуження будинку, складеної з порушенням встановленої законом форми, дійсною; рішення товариського суду про розподіл майна колгоспного двору; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріальними конторами, а також заповіти з нотаріальними написами про право на спадщину; свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, видані нотаріальними конторами у відповідності з ст.125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР; рішення товариського суду про розподіл будинку між подружжям; свідоцтва (акти) про купівлю будівель (домоволодінь) з прилюдних торгів, видані нотаріальними конторами; витяги з реєстрів нотаріальних контор, що свідчать про учинення правочинів купівлі-продажу, міни або дарування будинку (домоволодіння), про видачу свідоцтв про право на спадщину, а також про учинення інших нотаріальних дій, які встановлюють перехід права власності на будинок (домоволодіння); рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили, або виконавчий лист, на підставі цього рішення, ухвала народного суду про встановлення факту володіння будівлею на праві особистої власності, що була винесена в порядку окремого судочинства, до видання постанови Пленуму Верховного суду СРСР від 10 квітня 1957 р. N 6; мирова угода, затверджена ухвалою суду; нотаріально посвідчені договори між радгоспами і робітниками та службовцями радгоспів про індивідуальне житлове будівництво, крім зернових, хлопкових та бурякосійних радгоспів, договори з робітниками яких про індивідуальне житлове будівництво нотаріально не посвідчуються, та акт про закінчення будівництва і введення будівлі в експлуатацію.

Жодного з цих документів позивачі на підтвердження факту набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13 не надали, як і не надали письмової угоди з забудовником про створення спільної власності на будинок, що з врахуванням положень ч.2 ст.78 ЦПК України, якою визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, дозволяє суду прийти до висновку про відмову в позові.

На підставі цієї ж норми закону, при вирішенні спору суд не бере до уваги як докази створення спільної власності на будинок показання свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, які пояснили, що батьки позивачки ОСОБА_1 фізично та грошовими коштами допомагали її сім'ї в будівництві для них спірної частини житлового будинку та ОСОБА_29, який пояснив, що ОСОБА_9 після 1980 року на підприємстві, де він працював, купував будівельні матеріали для будівництва житлового будинку.

Водночас, при вирішенні спору суд приймає як належні докази, тобто докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, квитанцію №755 Острозького будинкоуправління про оплату в Ощадбанку ОСОБА_8М за виготовлення столярних виробів ф-4. на суму 166 руб. 79 коп.; квитанцію АТП 17033 від 15.06.1981 р. ОСОБА_8 про отримання цегли по накладній №392 в кількості 10 тис. шт. на суму 350 руб. 30 коп.; квитанцію №735 від 30.08.1979 р. ОСОБА_8 на суму 578 руб. 00 коп. по накладній №743 від 30.08.1979 р. про отримання цегли 15 тис. шт. на суму 578 руб. 00 коп.; накладну №571 Острозького складу від 22.02.1980 р. на ім'я ОСОБА_8 на цеглу 3500x67,11 на суму 234 руб. 88 коп.; квитанцію «Майдан - Вила» №528284 від 22.02.1980 р. на ім'я ОСОБА_8 на 1000 шт. цегли на суму 37 руб. 15 коп.; дублікат чека №014133 від 11.11.1979 р. на 160 шт. шиферу на суму 286 руб. 40 коп.; квитанцію № 128 від 19.07.1982 р. ПМК- 63 на ім'я ОСОБА_8 на цемент М-400 по накладній №46 від 19.07.1982 р. 0,3 т. на суму 10 руб. 80 коп.; квитанцію №482 від 15.06.1979 р. АТП 17033 на ім'я ОСОБА_8 на камінь на суму 24 руб. 00 коп. по накладній №395 від 08.06.1979 р. 8 м. куб. на суму 24 руб.; квитанцію №3613 від 15.10.1979 р. Острозький цукровий завод на ім'я ОСОБА_8 на вапно не гашене на суму 76 руб. 20 коп. по накладній №469865 від 15.10.1979 р. вапно 3 тони на суму 76 руб. 20 коп.; накладну № 754690 від 14.06.1979 р. Острозький цукровий завод на ім'я ОСОБА_8 на вапно 4 т. на суму 101 руб. 60 коп.; квитанцію №515 АТП Острог на ім'я ОСОБА_8 за цемент на суму 11 руб. 88 коп.; накладну від 17.10.1980 Острозька меблева фабрика на ім'я ОСОБА_8 на дошки з розпилювання 1,05 м.куб.; накладну №227 від 01.10.1979 р. Острозький склад на ім'я ОСОБА_8 на сосну 9,6 х 35,10 на суму 331 руб. 98 коп.; накладну від 09.10.1980р. Острозька меблева фабрика на ім'я ОСОБА_8 на ліс сосновий не обрізний за розпилювання на дошки 1.5 м.куб.; накладну №322 від 22.12.1980 р. Острозький склад-магазин на ім'я ОСОБА_8 за дошки 3,0 м.куб на суму 193 руб. 80 коп.; накладну №225 Острозький склад магазин на ім'я ОСОБА_8 на пиловник 3,6 м.куб. на суму 126 руб. 36 коп.; накладну №501 від 24.09.1979 р. Ремонтно-будівельна дільниця м.Острог на ім'я ОСОБА_8 на дошки обрізні 1 м.куб.; квитанцію від 05.04.1980 р. Ремонтно-будівельна дільниця м.Острог. на ім'я ОСОБА_8 за розпилювання лісу на суму 32 руб.50 коп.; квитанцію Ремонтно-будівельна ділянка, м.Острог на ім'я ОСОБА_8 за розпилювання лісу на суму 9 руб. 10 коп.; квитанцію Ремонтно-будівельна ділянка, м.Острог на ім'я ОСОБА_8 за розпилювання лісу на суму 21 руб. 00 коп.; квитанцію Ремонтно-будівельна ділянка, м.Острог на ім'я ОСОБА_8 за розпилювання лісу на суму 34 руб. 45 коп.; квитанцію від 31.10.1979 р. Ремонтно-будівельна ділянка, м.Острог на ім'я ОСОБА_8 за розпилювання лісу на суму 24 руб. 76 коп.; рішення Острозької міської ради народних депутатів від 17.07.1980 року «Про виділення Острозькому автопідприємству, позики будівельного банку на індивідуальне будівництво робітнику АТП ОСОБА_8 в сумі 1500 руб. 00 коп.» та показання свідків ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, оскільки ними підтверджується факт придбання забудовником ОСОБА_8 будівельних матеріалів та надання йому послуг, пов'язаних з будівництвом житлового будинку саме в період його будівництва. Водночас, суд не бере до уваги квитанцію №95 від 3.08.1980 р. на щебінь 3 м. куб. на суму 46 руб.32 коп.; квитанцію №188 від 15.02.1982 р. на камінь 5 с/м на суму 35 руб. 00 коп.; квитанцію №273 від 04.06.1979 р. на камінь 5 с/м на суму 30 руб. 00 коп.; квитанцію №969 від 16.10.1992 р. на камінь 6,5x160 на суму 1331 руб. 00 коп.; чек №523 від 01.10.1986 р. Острозький лісозаготівельний склад за дошки хв. 1,8 м.куб. на суму 135 руб. 00 коп., оскільки з зазначених документів не вбачається, що вони видавалися на ім'я забудовника ОСОБА_8, а твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що особи, які зазначені як такі, що придбали будівельні матеріали на своє ім'я, а в подальшому передали їх ОСОБА_8, не підтверджені іншими належними доказами.

Окрім того, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР було визначено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих (п.1 інструкції), а об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі (п.2 інструкції). При цьому, під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розумівся один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі, а під домоволодінням розумілось два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

В той же час, пунктом 3 зазначеної Інструкції передбачалось, що якщо домоволодіння складалось з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню з складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі, а пунктом 9 Інструкції було передбачено, що право користування земельними ділянкам, на яких розташовані будинки або домоволодіння з обслуговуючими їх будівлями та спорудами, реєструються окремо, відповідно до інструкції МКГ УРСР від 23.08.52 р. "Про порядок обміру земель і реєстрації документів на право користування земельними ділянками в містах і селищах міського типу УРСР".

Таким чином, в разі набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_9 права власності на частину спірного будинку у зв'язку з його будівництвом, вони мали отримати у встановленому законом порядку в користування земельну ділянку для такого будівництва, чого вчинено не було, а також отримати окремий номер по вулиці, чого також вчинено не було, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні будинковою книжкою по спірному будинку, технічним паспортом, виготовленим Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації щодо будинку в м.Острог, вул.Карпати,13 від 20.12.1984, реєстраційний №-7-268-1130 та інвентарною справою БТІ.

Відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності та зазначені будинки, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Позивачі суду таких документів не надали, що вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не набули право на спірне майно.

При цьому суд бере до уваги і те, що проектування спірного житлового будинку, яке відображене в технічній документації щодо нього, не суперечило законодавству та, в будь-якому разі не створювало умов для визнання права власності на частину будинку за іншими особами, окрім ОСОБА_8

Відповідно до договорів дарування від 04.08.2016 року, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_7, встановлено, що ОСОБА_8 подарував для ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку (кадастровий номер :03:002:0267, площа 0,0865), які знаходяться в м.Острог по вул.Карпати, 13.

Це підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якої житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13 та земельна ділянка, площею 0,0865 га (кадастровий номер :03:002:0267), яка призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належать ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що дітьми ОСОБА_9, який помер 22.01.2018 року (свідоцтво про смерть серії І-ГЮ №221853) є ОСОБА_6, який народився 17.12.1979 року (свідоцтво про народження серії ІІ-ГЮ №253480) та ОСОБА_2, яка народилась 30.05.1991 року (свідоцтво про народження серії ІІІ-ГЮ №320521, свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ №075311).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1-3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_9 приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу ОСОБА_36 було заведено спадкову справу №19/2018.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що заповітів від імені ОСОБА_9 не складалось. Водночас, з матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 своєчасно подали заяви про прийняття спадщини, а отже є такими, що прийняли спадщину після смерті батька.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_9

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 не був власником (співвласником) спірного житлового будинку, а отже права на це майно не входили до складу спадщини після його смерті, а тому право на це майно не виникло і в позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Зважаючи на те, що при укладенні договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями 04.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не було допущено порушення вимог ст.203 ЦК України, а також те, що нотаріус не є учасником цивільних правовідносин по даному договору, в позові їм слід відмовити і з цих підстав.

Зважаючи на те, що в позові відмовлено, як безпідставному, то необхідності вирішення питання про застосування позовної давності на підставі ст.256, 257, 267 ЦК України, як на те вказує відповідач ОСОБА_4, немає.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується ст.141 ЦПК України, якою визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходить з того, що оскільки в позові відмовлено, то судовий збір слід залишити за позивачами.

На підставі ст.203, 1216,1218,1261 ЦК України, ст.100 ЦК УРСР, керуючись ст.78, 83, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

в позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_4), приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області ОСОБА_7 (місцезнаходження: м.Острог, вул.Татарська, 101 Рівненської області) про визнання недійсним договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, укладеного між ОСОБА_8 та виконавчим комітетом Острозької міської ради 22.05.1979 року, визнання за ОСОБА_1 права власності на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13 як об'єкта спільної сумісної власності подружжя, визнання за ОСОБА_2, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9, права власності на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, визнання за ОСОБА_6 Вікторівичем, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9, права власності на 39/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, визнання недійсним договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в м.Острог Рівненської області по вул.Карпати, 13, укладеного 04.08.2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.04.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_37