Справа № 688/3606/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Вакал Н.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 25.04.2016 року зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. З моменту народження і по теперішній час відповідач сина не бачив жодного разу. Не забирав його з пологового будинку, не провідував. Аліменти, стягнуті рішенням Шепетівського міськрайонного суду, відповідач не сплачує. Сума боргу становить 22282,37 грн. Відповідач ОСОБА_2 жодного з покладених на нього законом батьківських обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Враховуючи інтереси дитини, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 09.11.2018 року справу передано на розгляд Бердянського міськрайонного суду.

Ухвалою суду від 13.12.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснила, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини коли вона була на четвертому місяці вагітності. Відповідач повідомив їй, що не хоче цю дитину та родину. Після того вона не намагалася налагодити зв'язок з відповідачем. Коли народився син її тітка зателефонувала відповідачу та повідомила його про народження дитини. Він ніяким чином на це повідомлення не відреагував. З пологового будинку її з сином не забирав, взагалі жодного разу сина не бачив, не поцікавився його станом здоров'я. Відповідач не проявляє до сина батьківської любові та турботи. Сину на теперішній час 1 рік та 11 місяців. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Зановяк І.С. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. При ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування (а.с.69-71).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.16, 31, 55, 62, 68), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Суд на підставі ст.ст.223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, яка містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків.

Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_3, що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.5).

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області №688/1665/17, яке набрало законної сили 03.11.2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист.

В матеріалах справи також міститься світлокопія постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с.7, 8).

З розрахунку заборгованості боржника по аліментам, який складено державним виконавцем Бердянського МРВ ДВС ГТУЮ №9586 вбачається, що станом на 31.01.2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання дитини складає 11120,85 грн. за період з черня 2017 року по січень 2018 року включно (а.с.9, 10).

Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 складеного 21.03.2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 створила належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.73).

Орган опіки та піклування виконкому Шепетівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що надав висновок №01-23/3016 від 18.09.2018 року (а.с.72).

Однак, у висновку жодним чином не відображено на підставі яких документів орган опіки та піклування встановив факт невиконання батьківських обов'язків. Висновок, на думку суду, є необґрунтованим, не містить жодних об'єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання сина, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини.

Як вже зазначено, законодавчо передбачено можливість позбавлення батька/матері судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, хоча мають реальну можливість для цього.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Згідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141 СК України, випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом тільки в інтересах дитини.

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 07.12.2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996 року, п. 78). У цьому рішенні також зазначено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов до висновку про те, що вказані вище доводи та посилання позивача не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу на думку суду не буде відповідати інтересам малолітнього ОСОБА_3 та не сприятиме позитивному результату в житті останнього.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, ст.ст.150, 164, 166 СК України, ст.ст.4, 10-13, 76-83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. І. Стручкова