РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2019 рокуСправа №451/187/18
Провадження № 2/451/189/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/187/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання,-

встановив:

7 лютого 2018 року ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання.

В позовній заяві зазначає, що 18 вересня 2010 року в селі Шайноги, Радехівського району, Львівської області померла баба позивача ОСОБА_3. Після її смерті в селі Шайноги відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна за заповітом. На час смерті ОСОБА_3 проживала разом з внучкою однією сімєю без реєстрації протягом шести років. Після смерті спадкодавця позивач фактично прийняла спадщину. Щоб отримати свідоцтво про право на спадщину необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Відповідач ОСОБА_2 є внуком спадкодавця. Будучи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку ОСОБА_3, він фактично проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадщини не прийняв. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на час її смерті 18.09.2010 року, в с.Шайноги, вул. Б.Хмельницького, 6, Радехівського району Львівської області (а.с.2).

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 18 вересня 2010 року померла баба позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-СГ №228513 від 20.09.2010 року, видане Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №35 (а.с.6).

За життя спадкодавець на випадок своєї смерті залишила особисте розпорядження, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями, які належать їй на праві приватної власності та все її майно заповіла своїй внучці ОСОБА_1, що підтверджується копією дубліката заповіту, посвідченого 27 грудня 2017 року секретарем виконавчого комітету Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 240 (а.с.5).

З довідки виконкому Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області №2303 від 27.12.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 дійсно до дня смерті проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом із нею був зареєстрований ОСОБА_2. Від імені померлої посвідчувався заповіт виконкомом Вузлівської сільської ради, який не змінювався і не скасовувася (а.с.8).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №349903, земельна ділянка, площею 2,6394 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва, виданого 20 грудня 1988 року виконкомом Вузлівської сільради, будинок в селі Шайноги по вул. Б.Хмельницького, 6 належав ОСОБА_3 (а.с.10).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Незважаючи на визнання позову відповідачем, факт спільного проживання також у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_4, недовіряти якій у суду немає підстав.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на час її смерті 18.09.2010 року, в с.Шайноги, вул. Б.Хмельницького, 6, Радехівського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, жительки с.Шайноги, вул. Б.Хмельницького, 6, Радехівського району Львівської області, судовий збір в 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_5

Повний тест судового рішення виготовлено 30.04.2019 року.