Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 395/604/16-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Машино-технологічна станція «Ятрань» залишив без задоволення, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року без змін.
При цьому колегія суддів зробила такий висновок: «[…] При вирішенні спору, суди на підставі наданих сторонами доказів, встановили, що підпис від імені ОСОБА_6 в графі «орендодавець» в оригіналі угоди від 06 травня 2015 року про зміни до договору оренди від 23 серпня 2006 року виконаний не самою ОСОБА_6, а іншою особою та зробили обґрунтований висновок про недійсність додаткової угоди на підставі статей 203, 215 ЦК України, оскільки вона не підписана орендодавцем, а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення сторони правочину».
Не можу погодитися із цією постановою колегії суддів з таких мотивів.
1. Згідно частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
2. Буквальне тлумачення положень абзацу 1 частини першої статті 218, частини першої статті 219, частини першої статті 220, абзацу 1 частини першої статті 638 ЦК України свідчить, що коли договір не підписувався фізичною особою, яка вказана в ньому як сторона, він може кваліфікуватися як: (а) нікчемний (якщо такий наслідок недотримання письмової форми встановлений законом); (б) неукладений (у тих випадках, коли недійсність за недотримання форми не встановлено, але відповідний договір повинен вчинятися в письмовій формі).
3. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 вказано, що «не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено».
4. Норми щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину, тобто, коли особа виявляє волю на укладення певного договору, втім така воля має певні вади. Якщо ж відповідна фізична особа, яка вказана як сторона договору його не підписувала, то, звісно, відсутнє її волевиявлення на укладення договору і він є неукладеним. Відповідно такий договір не може кваліфікуватися як недійсним (нікчемний чи оспорюваний).
5. За таких обставин судові рішення слід було скасувати, констатувати в мотивувальній частині постанови неукладеність додаткової угоди від 06 травня 2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23 серпня 2006 року, та відмовити в задоволенні позову про визнання недійсною додаткової угоди від 06 травня 2015 року до договору оренди землі про зміну і доповнення договору оренди землі № 246 від 23 серпня 2006 року.
Суддя В. І. Крат