Справа № 303/3365/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/3365/18 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович і приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 листопада 2018 року, повний текст якого складено 26 листопада 2018 року, головуючий суддя Довжанин В.М., -

встановив:

ОСОБА_2 05.06.2018 звернулася до суду із зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (зараз - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк»)) мотивуючи наступним.

26.05.2018 позивач отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 21.05.2018 про відкриття виконавчого провадження № 56447785, з якої стало відомо, що на виконанні перебуває виконавчий напис, вчинений 28.03.2018 приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. за реєстровим № 4916 про звернення в рахунок погашення боргу позичальника ОСОБА_5 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 08/297-7 від 01.02.2008 стягнення на належний позивачу предмет іпотеки - житловий будинок літ. А загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, житловий будинок літ. Б загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м з належними будівлями та прибудовами: сараями літ. В, Г, Д, вбиральнею літ. З, спорудами № 1-2, колодязем № 3, замощенням літ. І, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Іванівці, вул. Лесі Українки, 12. Зазначене майно було передано в іпотеку на підставі іпотечного договору від 01.02.2008 № 08/297-7, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом В.І. за реєстровим № 243.

Виконавчий напис не відповідає вимогам закону, зокрема, ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Главі 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172.

Так, виконавчий напис вчиняється нотаріусом у разі підтвердження безспірності заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, що відповідає строку загальної позовної давності (ст. 257 ЦК України). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3. Глави 16 Розділу ІІ Порядку). При цьому, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося дане порушення. Пропущений стягувачем строк не може бути поновлений нотаріусом.

Виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги стягувача щодо боргу, який виник за період з 01.06.2015 по 20.02.2018, проте, суму заборгованості визначено в розмірі, який відповідає всій сумі боргу, а не тій, що виникла за графіком заборгованості в конкретний період. Тобто, формально нотаріус вказав певний період заборгованості, але фактично зазначив суму боргу з моменту його виникнення, що суперечить положенням п. 3.3. Глави 16 Розділу ІІ Порядку.

В отриманій позивачем вимозі про сплату боргу не відображений графік помісячної сплати боргу, однак враховуючи, що сума кредиту становила 30000,00 дол. США, а вказана у вимозі сума заборгованості - 28332,61 дол. США, встановити, з якої саме дати та з якої частини графіка слід рахувати строк давності для вчинення нотаріальної дії неможливо.

У виконавчому написі всупереч встановленому порядку щодо необхідності зазначення відповідних сум стягнення не вказані суми процентів, пені, а також розмір плати за вчинення виконавчого напису. Нотаріус не перевірив, чи справді заборгованість є безспірною, чи вона відповідає заявленому до стягнення розміру, чи не було на відповідний час невирішених спорів щодо боргу тощо.

Таким чином, безспірність заборгованості на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису належним чином документально не підтверджена, а нотаріусом - не перевірена.

Не були дотримані й вимоги п. 2.3. Глави 16 Розділу ІІ Порядку щодо вчинення виконавчого напису по спливу 30 днів з моменту надіслання іпотекодержателем боржнику та іпотекодавцю письмових вимог про усунення порушень. Таке повідомлення позивачем було отримане 02.03.2018, а нотаріальна дія була вчинена 28.03.2018, тобто, через 26 днів з дня отримання повідомлення іпотекодавцем.

Посилаючись на ці обставини, позивач ОСОБА_2 просила виконавчий напис, вчинений 28.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим № 4916, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.11.2018 позов задоволено, виконавчий напис, вчинений 28.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстровим № 4916, визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуто з відповідача на користь позивача 704,80 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що виконавчий напис був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості, без урахування строку з моменту останньої за часом сплати за кредитом, тоді як виконавчий напис міг бути вчинений у межах трьох років з часу виникнення у кредитора права на звернення по вчинення такого виконавчого напису.

Відповідач АТ «Укрсоцбанк» порушує в апеляції питання про скасування рішення суду та відмову в позові, вважає рішення ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляції зводяться до таких.

Позичальник ОСОБА_5 порушив свої зобов'язання за кредитним договором, тому банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. 26.02.2018 позивачу була направлена вимога про усунення порушень, і, оскільки не була виконана, кредитор звернувся до приватного нотаріуса Київського МНО Чуловського В.А., який 28.03.2018 вчинив відповідний виконавчий напис.

На час вчинення нотаріусом оспореного виконавчого напису заборгованість позичальника перед банком була безспірною, що підтверджувалося наданими нотаріусу документами. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних згідно із законодавством документів, за якими стягнення боргу провадиться у безспірному порядку.

Слід враховувати, що в разі невиконання боржником вимоги про сплату боргу немає підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, такі підстави можуть мати місце лише в разі виникнення спору у зв'язку зі сплатою боргу.

Ані позивач, ані суд не встановити неправильність розрахунку боргу, не подавав своїх заперечень щодо цієї суми й боржник, тому немає підстав вважати, що з цього приводу є спір.

Стосовно доводів про недотримання 30-ти денного строк для направлення вимоги про усунення порушень, то належить врахувати, що виконавчий напис був направлений приватному виконавцю для виконання 21.05.2018, тобто, майже через три місяці з моменту отримання позивачем вимоги і жодні заперечення з цього приводу від позивача не надходили.

Строк давності, що передбачений ст. 256 ЦК України, стосується випадку звернення для захисту права до суду, тоді як вчинення нотаріусом виконавчого напису є позасудовим порядком захисту прав кредитора. Тому доводи позивача щодо пропущення кредитором позовної давності безпідставні, положення ст. 256 ЦК України не можуть бути застосовані в цій справі. Крім того, кредитний та іпотечний договори діють до 31.01.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє адвокат Стегура Н.Р., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, зокрема, що нотаріус звернув стягнення на нерухоме майно, а не на суму боргу, тому твердження апелянта про відсутність доказів неправильності нарахування суми боргу та доказів сплати боргу суперечать передбаченому законодавством порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. При вчиненні виконавчого напису не був дотриманий вищезгаданий 30-ти денний строк, а законодавством регулюється саме питання відповідного строку для вчинення виконавчого напису, а не момент його пред'явлення до виконання. Правила про позовну давність підлягають застосуванню в спірних правовідносинах, що випливає з положень ЦК України та прямо передбачено Законом України «Про нотаріат» і Порядком.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідача АТ «Укрсоцбанк» адвоката Дорош І.І., яка апеляцію підтримала, позивача ОСОБА_2 адвоката Сетгури Н.Р., яка скаргу не визнала, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Встановлено, що Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк»)) за договором кредиту від 01.02.2008 № 08/297-7 надало ОСОБА_5 кредит у сумі 30000,00 дол. США зі сплатою 13,5% річних, строком по 31.01.2023 і щомісячною сплатою за кредитом рівними сумами (по 166,67 дол. США) до 10-го числа місяця починаючи з березня 2008 року (п. 1.1. договору) (а.с. 130-138). Умови договору передбачали також, що:

у випадку порушення позичальником строків погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів він сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.2.);

у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених, зокрема, п. 3.3.5. договору (п. 3.3.5. - позичальник зобов'язаний суворо дотримуватися положень цього договору…), … протягом більше, ніж 10 робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п. 4.4.);

у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8. договору (п. 3.3.7. - позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному договором, п. 3.3.8. - позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами… та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному договором), … протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п. 4.5.).

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою належного іпотекодавцю ОСОБА_2 нерухомого майна - житлового будинку літ. А загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, житлового будинку літ. Б загальною площею 64,8 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м з належними будівлями та прибудовами: сараями літ. В, Г, Д, вбиральнею літ. З, спорудами № 1-2, колодязем № 3, замощенням літ. І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, про що АКІБ «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк») уклало із ОСОБА_2 іпотечний договір № 08/297-7, що був посвідчений 01.02.2008 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом В.І. за реєстровим № 243 (а.с. 109-112). Договір передбачав можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу позичальника за кредитним договором у разі порушення ним зобов'язань шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом (п.п. 2.4.3., 4.1., 4.5., 4.5.2., 4.7.).

26.02.2018 кредитор надіслав позичальнику ОСОБА_5 та іпотекодавцю ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень, якою зафіксував борг за кредитним договором станом на 20.02.2018 у сумі 50837,94 дол. США, де борг за кредитом - 28332,61 дол. США, борг за відсотками - 14006,40 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4698,92 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3800,01 дол. США, та вимагав його сплати в 30-денний строк, а в разі невиконання цієї вимоги повідомляв, що розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 125-129). Вимога кредитора була отримана ОСОБА_2 02.03.2018 (а.с. 19-22).

28.03.2018 АТ «Укрсоцбанк» подало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А. заяву про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості ОСОБА_5 за договором кредиту від 01.02.2008 № 08/297-7 за період з 01.06.2015 по 20.02.2018 в сумі 50837,94 дол. США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_2 житловий будинок літ. А загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, житловий будинок літ. Б загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м з належними будівлями та прибудовами: сараями літ. В, Г, Д, вбиральнею літ. З, спорудами № 1-2, колодязем № 3, замощенням літ. І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 107-108). Елементи боргу (борг за кредитом, відсотками, пеня) в заяві про вчинення виконавчого напису не були зазначені кредитором, крім того, загальна площа житлового будинку літ. Б була вказана невірно: 64,2 кв. м, тоді як в іпотеку передавався будинок площею 64,8 кв. м, що відповідає даним щодо загальної площі будинку (129,0 кв. м), який перебуває у власності іпотекодавця, які також були надані нотаріусу (а.с. 115-116, 120-122).

Банк надав нотаріусу довідку про платежі за кредитним договором станом на 20.02.2018, в якій зазначено, що останні за часом платежі були позичальником здійснені: за сумою кредиту - 12.12.2008 (667,37 дол. США), за відсотками - 19.01.2009 (400,00 дол. США) (а.с. 139). Водночас із наданого поряд із довідкою розрахунку заборгованості за кредитом убачається, що останній за часом внесок на сплату боргу за кредитом був зроблений позичальником 12.12.2008 у сумі 167,36 дол. США, на сплату боргу за відсотками - теж 12.12.2008 у сумі 500,01 дол. США, надходження вказаних у довідці платежів 12.12.2008 у сумі 667,37 дол. США і 19.01.2009 у сумі 400,00 дол. США в розділі розрахунку щодо руху коштів не зафіксовані, а сума 400,00 дол. США за 19.01.2009 вказана поза розділом щодо руху коштів - у таблиці погашення нарахованих відсотків (а.с. 140-143). Тобто, довідка про заборгованість і власне розрахунок заборгованості не узгоджуються між собою.

З розрахунку боргу випливає також, що попри подання заяви про вчинення виконавчого напису за період з 01.06.2015 по 20.02.2018, розрахунок боргу в сумі 50837,94 дол. США, де борг за кредитом - 28332,61 дол. США, борг за відсотками - 14006,40 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 4698,92 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 3800,01 дол. США, виконаний за весь період заборгованості починаючи з 01.02.2008, а обидва види пені були нараховані за період з 20.02.2017 по 19.02.2018. Таким чином, всупереч змісту заяви борг пред'явлений до стягнення не за період з 01.06.2015 по 20.02.2018, а за період з 01.02.2008 по 20.02.2018.

Беручи до уваги умови п.п. 4.4. і 4.5. кредитного договору у взаємозв'язку з даними, зафіксованими в довідці про заборгованість і в розрахунку боргу, слід констатувати, що порушення позичальником строків внесення коштів на виконання зобов'язань за кредитним договором мали місце і до 12.12.2008, а після цієї дати або, якщо враховувати й вказівку на зарахування відсотків 19.01.2009, після цієї останньої дати платежі не здійснювалися зовсім, тому за умовами договору строк виконання зобов'язання змінився. Згідно з п. 4.4. договору, строк виконання зобов'язання слід вважати таким, що настав, на 11-й робочий день з дня порушення позичальником п. 3.3.5. договору (тобто, в разі порушення будь-якого з положень договору), згідно з п. 4.5. договору, строк виконання зобов'язання слід вважати таким, що настав, на 91-й календарний день з дня порушення позичальником п.п. 3.3.7, 3.3.8. договору (тобто, в разі невиконання більш конкретизованих зобов'язань: несплати процентів, суми кредиту). У позичальника, відповідно, виник обов'язок повністю розрахуватися за договором, рівно як і у кредитора виникло право вимоги такого повного розрахунку. Безвідносно до певної неузгодженості в умовах договору та можливості різного тлумачення в разі спору щодо настання конкретного строку повного виконання зобов'язання (моменту зміни зобов'язання), такий строк настав у всякому разі не пізніше 91-го дня після 19.01.2009, тобто, у квітні 2009 року. Після зміни строку виконання зобов'язання кредитор не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором.

Наведені вище обставини (дійсний строк розрахунку боргу, відсутність елементів боргу, суперечності щодо руху коштів за договором, невідповідність предмета іпотеки за договором зазначеному в заяві, умови договору щодо зміни строку зобов'язання) із очевидністю випливали зі змісту наданих нотаріусу кредитором документів.

Цивільні права та обов'язки, що виникають із обов'язкового для сторін договору, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються; позичальник зобов'язаний повернути борг кредитору, а кредитор управі вимагати захисту свого порушеного права (ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 611, 612, 614, 622-625, 629, 1046, 1049, 1054 ЦК України). Відповідно до норм законодавства в редакції, що була чинною на час укладання кредитного договору, з якого виник спір, передбачалася можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 18 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат», Розділ 32 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України від 03.03.2004 № 20/5 (реєстрація в Мін'юсті України від 03.03.2004 за № 283/8882)). Право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачене також ст. 33 Закону України «Про іпотеку», умовами договору іпотеки.

Закон України «Про нотаріат» у ст. 88 передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 і станом на день виникнення спірних правовідносин передбачав стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для чого нотаріусу подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання (п. 1 пп. «а», «б»).

Станом на 28.03.2018 (день звернення кредитора по вчинення нотаріусом виконавчого напису) чинним був Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мін'юсті України від 22.02.2012 за № 282/20595), який у Главі 16 Розділу ІІ у сукупності з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачав, що:

для стягнення грошових сум нотаріуси за заявою стягувача вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п.п. 1.1., 1.2. § 1);

для вчинення виконавчого напису… нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо; у разі необхідності нотаріус вправі витребувати додаткову інформацію та документи (п.п. 2.1., 2.2. § 2);

вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця; повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п. 2.3. § 2);

нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років (п. 3.1. § 3);

безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищезгаданим Переліком документів (п. 3.2. § 3);

якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.п. 3.3., 3.4. § 3);

при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМ України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5. § 3);

виконавчий напис має містити: строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника (§ 4); неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (п. 6.2 § 6).

Вимоги Порядку, затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, щодо умов вчинення нотаріусом виконавчого напису та його змісту відповідають приписам ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат».

Попри викладені вище обставини та наведені вимоги законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., пославшись на вказані акти законодавства, вчинив 28.03.2018 за реєстровим № 4916 виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки - належні ОСОБА_2 житловий будинок літ. А загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 36,8 кв. м, житловий будинок літ. Б загальною площею 64,2 кв. м, житловою площею 30,7 кв. м з належними будівлями та прибудовами: сараями літ. В, Г, Д, вбиральнею літ. З, спорудами № 1-2, колодязем № 3, замощенням літ. І, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, вимог кредитора ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_5 умов договору кредиту від 01.02.2008 № 08/297-7 за період з 01.06.2015 по 20.02.2018 у сумі 50837,94 дол. США (а.с. 106).

Отже, виконавчий напис був вчинений без урахування зміни строку виконання зобов'язання за кредитним договором, із вказівкою на період заборгованості, який не відповідає дійсному періоду розрахунку боргу, без з'ясування та усунення суперечностей у документах щодо руху коштів за кредитним договором, без обов'язкової вказівки на елементи боргу та на суму плати, здійсненої стягувачем за вчинення виконавчого напису, і, зрештою, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, який не відповідає умовам іпотечного договору та реєстраційним даним.

Неврахування зміни строку виконання зобов'язання вже само по собі виключало наявність законних підстав для вчинення виконавчого напису, виключало законність і обґрунтованість розрахунку боргу, штрафних санкцій. За таких обставин, документи, що були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, встановлювали прострочення виконання зобов'язання та обґрунтовували б строк звернення банку по виконавчий напис. Зміна строку виконання зобов'язання має істотне значення і в контексті визначення моменту виникнення у кредитора права вимоги щодо стягнення боргу та строку, в який виконавчий напис міг бути вчинений. Право вимагати примусового стягнення боргу виникло у кредитора не пізніше квітня 2009 року, тоді як по виконавчий напис він звернувся і такий був вчинений у березні 2018 року (через майже дев'ять років). Виконавчий напис був вчинений із порушенням вимог ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. § 3 Порядку, затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5.

Міркування відповідача про те, що строк давності звернення по вчинення виконавчого напису ним не пропущений і положення про таку давність не застосовуються в спорі, не можуть бути враховані, позаяк суперечать закону та обставинам справи. Закон України «Про нотаріат» і Порядок, затверджений наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, прямо передбачають загальний трирічний строк (якщо для відповідних вимог не встановлений законом інший строк давності) для звернення по вчинення виконавчого напису і для вчинення цього напису, при цьому, початок перебігу строку пов'язується з днем, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Враховуючи, що йдеться про захист цивільного права нотаріусом в порядку, передбаченому законом, врегульовані вищевказаними Законом і Порядком правила щодо строку давності для захисту цього права аналогічні тим, що передбачені ст.ст. 256, 257, ст. 261 ч. 1 ЦК України. У розумінні закону строк, у межах якого особа може звернутися до нотаріуса по захист свого цивільного права, є відповідним строком давності з правовими наслідками, які з цього випливають.

Твердження позивача про порушення нотаріусом вимог п. 2.3. § 2 Порядку, затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, теж обґрунтоване, оскільки виконавчий напис був вчинений 28.03.2018, тобто, не після спливу 30 днів з моменту надіслання 26.02.2018 іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, а на 30-й день після надіслання вимоги.

Виходячи з наведеного, нотаріус з огляду на надані йому стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого банк просив вчинити виконавчий напис, безспірними. Така безспірність не була підтверджена належними документами відповідно до законодавства, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з'ясування підстав для нарахування боргу, його розміру та обставин щодо строку вчинення виконавчого напису. Нотаріус, маючи відповідне право, не діяв у передбачений законодавством спосіб для з'ясування відповідних обставин, хоча перед вчиненням виконавчого напису зобов'язаний був перевірити наявність підстав для цього, зокрема, з'ясувати, чи є умови для такої дії. Тож нотаріус не мав належних підстав для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ст. 50 ч. 1 Закону України «Про нотаріат»).

Відтак, рішення про задоволення позову ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідач, діючи на свій захист і реалізуючи обов'язок доказування на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України), правильності по суті, законності та справедливості рішення суду не спростував, тому на підставі ст. 375 ЦПК України його скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 30 квітня 2019 року.

Судді