КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 758/2941/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2402/2019Головуючий у суді першої інстанції - Войтенко Т.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Ящук Т.І.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача АртемовоїК.С.,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС» до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ТОВ «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просило стягнути з останнього суму курсової різниці у розмірі 62 013,53 грн., три відсотки річних у розмірі 7 433,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 40 364,75 грн. та пеню в розмірі 63 371,98 грн., що разом становить 173 183,87 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказувало, що відповідач не належним чином виконав свої зобов'язання за Договором поставки № 554/02/17 від 20.02.2017, укладеним між сторонами, зокрема в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений товар, а отже зобов'язаний сплатити курсову різницю та пеню, визначені договором, а також три відсотки річних та інфляційні втрати, передбачені ст. 625 ЦК України (а.с.1-12).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з Скакуна В.А. на користь ТОВ «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС» 7 433,61 грн. три відсотки річних, 40 364,75 грн. інфляційного збільшення боргу та 61 858,89 грн. пені за несвоєчасне внесення платежів, а всього 109 657,25 грн.

У задоволенні вимог про стягнення курсової різниці відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.173-178).

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в сумі 61 858,89 грн., трьох відсотків річних в сумі 7 433,61 грн. та 40 364,75 грн. інфляційного збільшення боргу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні даних позовних вимог в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення пені трьох відсотків річних та інфляційного збільшення боргу взагалі не дослідив розрахунки цих сум, оскільки представником відповідача в судовому засіданні надавались пояснення щодо неправомірності нарахувань даних сум, однак суд дані пояснення не взяв до уваги та не дав їм належної оцінки при ухваленні рішення. Також вказує, що суд взагалі дійшов безпідставного висновку про наявність правових підстав для стягнення заявлених позивачем сум і крім, цього стягнув з нього судовий збір у більшому розмірі ніж це передбачено законом в разі часткового задоволення позовних вимог (а.с.183-186).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2018 відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 214-215).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.01.2019 призначено справу до розгляду (а.с. 218).

30.01.2019 на адресу суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, у якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та наявності належних правових підстав для стягнення з відповідача пені, передбаченої договором, у зв'язку з затримкою сплати коштів, а також трьох відсотків річних і інфляційних втрат, згідно вимог ст. 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду про наявність правових підстав для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, проте не може погодитись з визначеним судом їх розміром у наслідок невірного обрахунку.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 20.02.2017 між сторонами укладено Договір поставки № 554/02/17.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник (ТОВ «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС») зобов'язується поставити устаткування в асортименті, кількості і за ціною, вказаною в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), а покупець (ОСОБА_6.) зобов'язуються прийняти та оплатити таке устаткування на умовах цього Договору.

Згідно Специфікації (Додаток № 1 до Договору) постачальник зобов'язався поставити покупцю наступне устаткування: піч подова Omega2, розстоєчна шафа BFC 46 на 4 візка 400х600 мм (Bongard) загальною вартістю 1 258 572,97 грн., в тому числі ПДВ 209 762,16 грн.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що виходячи з обмінного курсу гривні до євро на день підписання Договору, загальна ціна устаткування за Договором складає з урахуванням ПДВ - 1 258 572,97 грн., що складає еквівалент у розмірі 43 407,60 євро.

Відповідно до п. 2.2. Договору оплата за Договором проводиться в безготівковому порядку платіжними дорученнями на поточний рахунок постачальника, у наступному порядку:

- перший етап: покупець оплачує 30% від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 377 571,90 грн., що складає еквівалент у розмірі 13 022,28 євро до 28.02.2017;

- другий етап: покупець оплачує 30% від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 377 571,89 грн., що складає еквівалент у розмірі 13 022,28 євро до 17.03.2017;

- третій етап: покупець оплачує 20% від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 251 714,59 грн., що складає еквівалент у розмірі 8 681,52 євро до 17.04.2017;

- четвертий етап: покупець оплачує 20% від загальної ціни цього Договору, що складає з урахуванням ПДВ, враховуючи п. 2.4. цього Договору 251 714,59 грн., що складає еквівалент у розмірі 8 681,52 євро до 17.05.2017.

Пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що гривневий еквівалент ціни устаткування, зазначеного у специфікації, розраховується по курсу євро, який вираховується згідно даних, взятих з веб сторінки УкрДілінг Українського міжбанківського ринку та вирахуваних за наступною формулою: E=(BID+ASK):2+1%, де Е - курс валюти, BID та ASK - відповідні значення наведені у колонці EUR. Курс EUR з розрахунку на день оплати не може бути менш ніж курс EUR на день підписання Договору.

На день підписання Договору курс 1 євро дорівнює 28,9943 грн.

На день підписання, загальна ціна Договору складає 43 407,59 євро.

Розрахунок між сторонами проводиться тільки в національній валюті України - гривні.

У разі збільшення курсу євро до гривні на день оплати, постачальник сповіщає покупця своїм письмовим листом-повідомленням, де наводить розрахунок щодо збільшення сум на оплату за рахунком фактурою.

Надісланий покупцю рахунок-фактура та лист-повідомлення із зазначеною сумою на оплату у зв'язку із зростанням курсу євро та датою відправки є підставою для зміни ціни устаткування та наступної оплати.

Устаткування, згідно Специфікації до цього Договору, переходить у власність покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної (п. 2.5. Договору).

Згідно п. 3.1.1. Договору постачальник зобов'язаний поставити покупцю устаткування, узгоджене в Специфікації до 07.03.2017, за умови оплати покупцем першого етапу оплати, передбаченого в п. 2.2.1. цього Договору.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору покупець зобов'язаний провести повну оплату відповідно до п. 2.2.1., п. 2.2.2., п. 2.2.3, п. 2.2.4. цього Договору, з урахуванням умов зазначених п. 2.4. цього Договору, прийняти устаткування, вказане в Специфікації, з обов'язковим підписанням видаткових накладних та/або інші документи, які засвідчують факт поставки устаткування або надання мотивованої відмови в їх підписанні.

Постачання вважається повністю здійсненим після підписання сторонами видаткових накладних (п. 6.2. Договору).

Даний Договір починає діяти з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 9.5. Договору).

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товару на загальну 1 258 572,97 грн., що підтверджується видатковою накладною № 111 від 19.05.2017.

Згідно наданих позивачем копій платіжних доручень та виписок з рахунку (копії наявні у матеріалах справи), відповідач сплатив:

- перший етап: 300 000 грн. 03.03.2017 та 77 571,90 грн. 14.03.2017;

- другий етап: 377 571,89 грн. 23.03.2017;

- третій етап: 50 000 грн. 16.06.2017, 100 000 грн. 06.09.2017, 50 000 грн. 15.09.2017, 50 000 грн. 29.09.2017 та 1 714,59 грн. 30.10.2017;

- четвертий етап: 18 285,41 грн. 30.10.2017, 100 000 грн. 01.12.2017 та 133 429,18 грн. 28.12.2017.

Таким чином, відповідач здійснив повну оплату устаткування згідно договору, однак сплату грошових коштів здійснював з порушенням строків визначених сторонами у договорі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, то сплата такої неустойки за порушення термінів оплати, передбачена умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, п. 7.3. договору поставки визначено, що за порушення термінів оплати, передбачених п. 2.2.1. - 2.2.4 покупець сплачує постачальнику пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, розрахованої від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Пеню в сумі 61 858,89 грн. вірно обраховано судом з урахуванням термінів прострочення та сум, а також діючої облікової ставки НБУ у вказані періоди.

Що стосується стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд дійшов правомірно висновку про застосування до даних правовідносин вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом указаної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних здійснюється незалежно від пені, обов'язок сплати якої визначено договором у випадку порушення термінів сплати грошових коштів, і не вважається подвійною відповідальністю боржника за порушення грошового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення інфляційних втрат у зв'язку з тим, що договором було передбачено сплату курсової різниці, не можуть братись до уваги, адже постачальник своїм правом на нарахування курсової різниці у порядку визначеному договором не скористався, а відтак має право на нарахування інфляційних втрат у зв'язку з порушенням відповідачем термінів сплати грошових коштів у національній валюті України.

Що стосується визначених судом сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то у цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, адже як свідчать матеріали справи суд зобов'язав позивача надати уточнені розрахунки пені, інфляційних втрат і трьох відсотків річних, проте цей обов'язок був виконаний позивачем лише в частині обрахунку пені. Обрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних залишився не змінним і є невірним, оскільки суми цих коштів були обчислені позивачем з урахуванням дня фактичної оплати за товар, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У суді апеляційної інстанції сторонами надані суду власні розрахунки.

За розрахунком позивача, загальна сума трьох відсотків становить 7 265,00 грн., а інфляційні втрати становлять 49 580,76 грн.

За розрахунком відповідача сума трьох відсотків становить 7 263,98 грн., а інфляційні втрати становлять 22 208,55 грн.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача, ознайомившись з наданими відповідачем розрахунками, погодився з ними, зазначивши, що визначені відповідачем суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши надані розрахунки та враховуючи їх погодження сторонами вважає, що визначені відповідачем суми трьох відсотків річних (7 263,98 грн.) та інфляційних втрат (22 208,55 грн.) узгоджуються з фактичними обставинами справи, вимогами закону та обраховані математично вірно, а отже самі ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Отже, у зв'язку з тим, що суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам та вірно застосував норми матеріального права, проте помилився лише в сумах стягнення, ухвалене судом рішення підлягає зміні, яка полягає лише у зменшенні стягнутих судом сум.

Також, у зв'язку зі зменшенням розміру стягнутих сум, підлягають перерозподілу судові витрати, які, в силу положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем заявлено позовні вимоги на суму 173 183,87 грн. та сплачено судовий збір у розмірі 2 597,77 грн. (1,5% ціни позову), що відповідало вимогам закону (а.с.13). Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 91 058,42 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 52,58% (91 058,42 : 173 183,87 х 100%). Відтак сума судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 1 365,90 грн. (2 597,77 : 100% х 52,58%).

Водночас, слід наголосити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року в частинах вирішення позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС» (місцезнаходження: пр-т Червонозоряний, 119, приміщення 7, каб. 52, ) три відсотки річних у розмірі 7 263 (сім тисяч двісті шістдесят три) грн. 98 коп., інфляційні втрати в розмірі 22 208 (двадцять дві тисячі двісті вісім) грн. 55 коп. та пеню в сумі 61 585 (шістдесят одна тисяча п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 89 коп., що разом становить 91 058 (дев'яносто одну тисячу п'ятдесят вісім) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ДИСТРИБУШН ПЛЮС» (місцезнаходження: пр-т Червонозоряний, 119, приміщення 7, каб. 52, ) судовий збір у розмірі 1 365 (одна тисяча триста шістдесят п'ять) грн. 90 коп.

В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Т.І.Ящук