Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4211/18

номер провадження 2/695/491/19

25 квітня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю: секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1000.0 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який на час звернення до суду із даною позовною заявою був розірваний. Від вказаного шлюбу у сторін 01.10.1997 року народилась дочка ОСОБА_3.

Оскільки дочка досягла повноліття, аліменти із відповідача у примусовому порядку на її утримання не стягуються, а відповідач добровільно фінансової допомоги на утримання своєї дочки не надає, хоча дочка потребує допомоги, так як продовжує навчання. Станом на дату звернення до суду ОСОБА_3 навчається в Білоцерківському національному аграрному університеті, з терміном навчання до 30.12.2019 року.

Відповідач матеріально нічим не допомагає, а коштів позивача критично не вистачає на належне утримання своєї повнолітньої дочки, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання із відповідача у примусовому порядку.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 28.12.2018 року.

Позивач звернулася до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просила проводити за її відсутності та на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із заявою, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, надавши суду довідку про його доходи, що на його думку, підтверджує неможливість ним сплачувати аліменти через недостатність отримуваних ним коштів.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР №027301 від 14.11.1997 року) ОСОБА_3 народилася 01.10.1997 року, а її батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки Білоцерківського національного аграрного університету від 06.11.2018 року за №28, ОСОБА_3 навчається на 1 курсі білологотехнічного факультету за контрактом з терміном навчання до 30.12.2019 року.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою відповідача по справі, яка досягла повноліття та навчається в навчальному закладі.

Відповідно до ст.,ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином та з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.

Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення, в тому числі в період навчання у навчальному закладі покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них.

Таким чином суд, виходячи із норм чинного законодавства при визначені розміру аліментів на утримання дочки сторін, що продовжує навчання, має врахувати матеріальне становище відповідача, його стан здоровя та можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Разом з тим, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України з обовязковим дотриманням норм чинного законодавства.

Так при розгляді вказаної справи суд враховує, що згідно норм ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в своєму позові посилалася на те, що відповідач не має постійного, стабільного заробітку, а тому просила стягнути із нього аліменти у розмірі 1000.0 грн., які вважає достатніми для належного забезпечення потреб своєї дочки.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того ч. 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Нормами ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до п. 20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Жодних належних доказів щодо можливості відповідача сплачувати заявлені позивачем аліменти до матеріалів справи не додано.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності, що стверджується відповідним пенсійним посвідченням №, а його єдиним джерелом доходу є відповідна пенсія по інвалідності, розмір якої, стверджується відповідною довідкою про доходи №60917, що не дає можливості суду прийти до переконання про достатність доходів відповідача для здійснення заявлених позивачем аліментних платежів.

Таким чином судом встановлено, що відповідач має групу інвалідності, що безумовно впливає на його можливості щодо працевлаштування та належного забезпечення як себе, так і своєї дочки, окрім того, відповідач отримує незначну пенсію, щомісячний розмір якої складає 1497 грн., що стверджується зазначеною вище довідкою.

Вказані обставини безумовно впливають на матеріальний стан відповідача та відповідно можливість виконувати аліментні зобовязання, які заявлені позивачем.

Окрім того суд зважає і на те, що як вбачається з договору про надання освітніх послуг між Білоцерківським національним аграрним університетом та фізичною особою від 20.08.2018 року, а також довідки №28 від 06.11.2018 року ОСОБА_3 навчається на заочній формі навчання, що в свою чергу не позбавляє останню можливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб.

Із аналізу норм ст. 199 СК України вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання настає за наявності таких обставин як потреба неповнолітньої дочки чи сина матеріальної допомоги у звязку із навчанням та можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Вказані обставини підлягають доказуванню при розгляді матеріалів справи в суді.

Однак суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів як можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дочки, так і потреби останньої в матеріальній допомозі від свого батька у звязку саме із навчанням останньої та неможливості працевлаштуватися для забезпечення своїх потреб.

Окрім того, із норм ст. 198 та ст. 199 СК України вбачається, що обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, настає за умови, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутность доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання своєї дочки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки позивач та відповідач від сплати судового збору звільнені, витрати на оплату судового збору необхідно залишити за рахунок держави.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 10,

ст., ст. 264, 265 ЦПК

України, ст. ст. 199, 200 СК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.