РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків у звязку із продажем транспортного засобу ,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2018 року до Рівненського міського суду через свого представника звернувся ОСОБА_3 із позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування збитків у звязку із продажем транспортного засобу.

В обгрутування позову вказує, що 05 травня 2018 року він на підставі нотаріально посвідченої довіреності Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під №1346 уповноважив Відповідача - розпоряджатися (керувати, користуватися) транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, модель - CADDY, рік випуску-2014, шасі ( кузов, рама) №WV1ZZZ2KFX034372, тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК373127, виданого центром ТСЦ5641 24 лютого 2018року. Проте, вказує, що відповідач, не бажаючи повертати транспортний засіб на усні його звернення, та незважаючи на відсутність його згоди, 18 вересня 2018 року реалізував (продав) та перереєстрував вищевказаний транспортний засіб за договором купівлі продажу №6329/18/011930 в центрі ТСЦ 5641 на громадянку ОСОБА_6, яка одразу за заявою змінила номерні знаки його транспортного засобу з АС6930СА на ВК4903СВ. Зазначає, що 06.12.2018 року він на підставі письмової заяви скасував довіреність посвідчену 05 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №1346, що підтверджується його заявою, зареєстрованою в реєстрі за №210/01-09.Враховуючи вищевикладене вважає, що усі дії, які 18 вересня 2018 року вчинив Відповідач під час продажу належного йому транспортного засобу (в тому числі, дії з отримання грошових коштів), він вчинив від його імені , в його інтересах а також на його користь. Таким чином, отримання Відповідачем грошових коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обовязку передати їх власникові відчуженого майна (довірителю), тобто йому. З огляду на те, що Відповідач не повідомив його про розмір грошових коштів отриманих від реалізації належного йому транспортного засобу, вважає що в даному випадку має враховуватись оцінка даного транспортного засобу з урахування ринкової ціни, а саме: 260 958 (двісті шістдесят тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень) 00 копійок., яку він просить стягнути на його користь. У звязку з цим він звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 травня 2018 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під №1346 уповноважив Відповідача - розпоряджатися (керувати, користуватися) транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, модель - CADDY, рік випуску-2014, шасі ( кузов, рама) №WV1ZZZ2KFX034372, тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХК373127, виданого центром ТСЦ5641 24 лютого 2018року.

В позовній заяві позивач вказує, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_4 реалізував (продав) та перереєстрував вищевказаний транспортний засіб за договором купівлі продажу №6329/18/011930 в центрі ТСЦ 5641 на громадянку ОСОБА_6, яка одразу за заявою змінила номерні знаки його транспортного засобу з АС6930СА на ВК4903СВ.

06.12.2018 року ОСОБА_3 на підставі письмової заяви скасував довіреність посвідчену 05 травня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №1346, що підтверджується його заявою, зареєстрованою в реєстрі за №210/01-09.

Згідно із положеннями ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст.387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна в особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ч.3 ст.244 ЦК, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК).

Отже у справі відсутні докази того, що саме відповідач здійснив продаж автомобіля позивача, оскільки в довіреності позивач уповноважував вчиняти дії ще й інших осіб, те що автомобіль був переоформлений на іншого власника також не підтверджено доказами, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків у звязку із продажем транспортного засобу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: 33000, м.Рівне, вул. Соборна, буд.5, (гурт), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2019 року.

Суддя: С.П. Харечко