РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 555/1509/18

Провадження № 22-ц/4815/401/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Шимків С.С., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, представник адвокат ОСОБА_2,

відповідач Державне підприємство «Березнівське лісове господарство», представник адвокат ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року у складі судді Собчука А.Ю., ухвалене в м. Березне о 12 год. 30 хв., повний текст якого складено 21 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 році ОСОБА_1 звернувся в Березнівський районний суд Рівненської області із позовом до Державного підприємства «Березнівське лісове господарство», в обґрунтування якого вказував, що наказом ДП «Березнівське лісове господарство» від 13.07.2018 р. № 96 к його було звільнено з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України з підстави втрати до нього довіри з боку власника, що підтверджується листом відповідача від 26.07.2018 р. № 1113/06-14. Наказ Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» від 13.07.2018 р. № 96 к про звільнення з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України та трудову книжку він не отримав. Зазначає, що оскаржуваний наказ не обґрунтований жодними фактами його винних дій, він не допустив жодного порушення, і ані оскаржуваний наказ, ані будь-які інші матеріали справи не містять доказів допущених ним порушень. Також, із жодного документа не вбачається, що він безпосередньо обслуговував грошові або товарні цінності. Вважає своє звільнення незаконним, та таким, що порушує його право на роботу. Із цих підстав просив визнати незаконним та скасувати оскаржений наказ відповідача та поновити його на роботі в Державному підприємстві «Березнівське лісове господарство» із 14.07.2018 р. на посаді лісничого Малинського лісництва Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» та стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 14.07.2018 р. по день прийняття судом рішення у розмірі 80 000 грн..

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 96 к Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» від 13 липня 2018 року, яким було звільнено ОСОБА_1 з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України, з підстави втрати довіри з боку власника, з посади лісничого Малинського лісництва. Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Малинського лісництва Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» з 14 липня 2018 року. Стягнуто із Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» на

користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 липня 2018 року по 12 грудня 2018 року включно в розмірі 15 282 грн. 02 коп. без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі, справляння і сплата яких є обов'язком роботодавця. Рішення в частині поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України. Стягнуто із Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним, ДП «Березнівське лісове господарство» подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує, що 01.04.2015 року між ДП «Березнівське лісове господарство» та ОСОБА_1 було укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. ОСОБА_1 як лісник Малинського лісництва несе відповідальність за охорону лісових насаджень на всій території лісництва та дотримання правильності відведення територій для рубок.

В результаті перевірки були проведені контрольні переліки на 16-ти ділянках Малинського лісництва відводів рубок головного користування і виявлено розбіжності по кубомасі понад встановлений норматив більше 10% по загальній масі та більше 15% по діловій деревині, невірно визначені розряди висоти, неякісно проведено натуральне оформлення лісосік, невірно визначені площі ділянок.

В ході службового розслідування (оформленого актом від 21.04.2018 року) було встановлено, що відвід площ під суцільні рубки проводилося за участю лісничого Малинського лісництва ОСОБА_1 відповідно до наказу № 225 від 28.07.2016 року і саме ОСОБА_1 був керівником підрозділу, який особисто проводив обмір модельних дерев та визначав розряд висоти. Тому факт правопорушення було встановлено наказом ДП «Березнівське лісове господарство» № 149 від 24.04.2018 року, а винні дії ОСОБА_1 актом службового розслідування. Наказ про звільнення є наслідком проведеної перевірки.

Також вказує, що лист директора ДП «Березнівське лісове господарство» № 1015/01-14 від 06.07.2018 року з покликанням на наказ № 149 від 24.04.2018 року цілком відповідає поняттю «обґрунтоване письмове подання власника», згода міститься в протоколі № 18 від 12.07.2018 року. Перший раз ОСОБА_1 було повідомлено про засідання профспілкового комітету з персонального телефону голови ОСОБА_4, який в судовому засіданні надавав суду для ознайомлення протокол засідання профспілкового комітету № 17 від 06.07.2018 року, що підтверджує дотримання вимог законодавства у частині повторного виклику працівника щодо якого відбулося засідання.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник апелянта відповідача ДП «Березнівське лісове господарство» адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами розгляду, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не здобуто доказів, що позивач згідно своїх посадових обов'язків безпосередньо обслуговував грошові, товарні або культурні цінності і його дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Окрім того, рішення профспілкового органу на надання згоди на звільнення позивача з роботи не можна рахувати обґрунтованим, оскільки в протоколі №18 не зазначено підстави для надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем, з відповідним обґрунтуванням порушення ОСОБА_1 своїх трудових обов'язків.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно роз'яснень даних в абзаці 2 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ч.1 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережності такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

В даний час стосовно ОСОБА_1 здійснюється кримінальне провадження за яким, його дії як лісничого Малинського лісництва, щодо привласнення державного майна, а саме лісосировини та здійснення незаконних порубок шляхом внесення недостовірних даних про обєми заготовленої лісосировини та формування не облікованого її залишку, вчинені в групі, кваліфіковані за ч.5 ст.191, ст.198 КК України (а.с.11-13).

Як слідує з тексту Постанов Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року та від 20 квітня 2016 року, наявність обвинувального вироку суду не є обовязковою умовою для звільнення працівника за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Судом встановлено: 01.04.2015 року ОСОБА_1 призначений на посаду виконуючого обов'язки лісничого Малинського лісництва Державного підприємства "Березнівське лісове господарство".

В цей день між ОСОБА_1 та ДП «Березнівський лісгосп» укладено Типовий договір про повну матеріальну відповідальність, як з особою яка безпосередньо обслуговує матеріальні цінності (а.с.37).

ОСОБА_1 було призначено на посаду лісничого Малинського лісництва Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» відповідно до наказу № 170 к від 08. 09. 2015 року «Про особовий склад» (а.с.31).

Згідно посадової інструкції лісничого, якою ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, вбачається що до його функцій відноситься ефективне використання матеріальних цінностей, організація згідно затвердженого плану рубок головного і проміжного користування, охорона лісу від самовільних рубок, забезпечення правил відпуску лісу на корні, рубок лісу ( п. 2.2, 3.1, 3.4). Лісничий несе відповідальність за невиконання своїх службових обовязків передбачених посадовою інструкцією та недостовірність та несвоєчасність звітів по лісництву (п.5.2, 5.3) (а.с. 39,40).

На виконання наказу директора ДП «Березнівське лісове господарство» № 85 від 05.03.2018 року було створено спеціалізовану ланку, яка за розпорядженням директора ДП провела вибіркові перевірки суцільних санітарних рубок головного користування по лісництвах шляхом контрольних переліків лісосік.

В Малинському лісництві (лісничий ОСОБА_1С.) було виявлено розбіжності по кубомасі понад встановлений норматив (більше 10% по загальній масі та більше 15% по діловій деревині).

Відповідно до п.9.3 Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Держкомлісгоспу, затверджених наказом ДКЛГ України № 403 від 22 листопада 2010 року, при таких значеннях розходження даних перевірки з даними відведення рубок головного користування, робота визнається незадовільною і виконується заново.

З приводу виявлених порушень було призначено та проведено службове розслідування. Виходячи зі змісту пояснень працівників лісу, наказу по лісгоспу № 255 від 28 липня 2016 року, яким було покладено особисту відповідальність на лісничих за проведення своєчасної і якісної підготовки лісосічного фонду на 2018 рік на та інших осіб, було встановлено вину ОСОБА_1 у виявленому порушенні (а.с.95,96,118).

За результатами службової перевірки 05 липня 2018 року директор ДП усно звернувся до керівника профспілкового органу ОСОБА_4 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1., якого того ж дня о 08.17 ОСОБА_4 по телефону викликав на засідання на 6 липня 2018 року для розгляду цього питання, що він підтвердив в суді допитаний як свідок (а.с.102).

06 липня 2018 року за № 1015/01-14 директор лісгоспу подав письмове звернення до профкому про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи. Слід зазначити, що відсутність на письмовому зверненні заголовку в виді слова «подання», про що наголошує сторона позивача, не змінює суті цього письмового звернення.

В зв'язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд подання було відкладено на 12 липня 2018 року, поштове повідомлення про що ОСОБА_1 отримав завчасно 10 липня 2018 року (а.с. 47-49, 97-99).

Оскільки ОСОБА_1 повторно не зявився на засідання профкому, то розгляд подання було проведено без його участі та надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи в зв'язку з втратою довіри власника. (а.с.50-51).

З підстав зазначених в абзаці 3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року ОСОБА_1 не довів перед судом, що згода профкому має бути визнана такою, що немає юридичного значення, оскільки це можливо якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення.

Таких обставин по справі не встановлено.

В зв'язку з наданням згоди профкомом, наказом директора Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» від 13.07.2018 р. № 96 к ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п. 2 ст.41 КЗпП України з підстави втрати до нього довір'я з боку власника (а.с.52).

За змістом ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і З статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Отже, вимог зазначеної норми закону відповідачем дотримано.

Твердження сторони позивача, що його не викликали на засідання профкому, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не відповідають дійсності та умисно спотворюються позивачем, який не міг не знати, що йому виклик на засіданні профкому вручений 10 липня 2018 року, а не 12 липня 2018 року ввечері, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення та лист відділення поштового зв'язку (а.с. 98,99), а також спростовується наведеними вище доказами (а.с.102).

Що стосується тверджень сторони позивача, що він не є субєктом з яким укладається договір про повну матеріальну відповідальність, то слід зазначити, що виходячи зі змісту п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України та наведених розяснень даних в п.28 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року, ця обставина не є визначальною для втрати довіри власника.

Від часу укладення договору про повну матеріальну відповідальність від 01 квітня 2015 року та до виникнення даного спору ОСОБА_1 цей договір під сумнів не ставив, не визнавав його недійсним, та й він не може бути нікчемним в силу закону, оскільки норма ст.135-1 КЗпП України не містить прямої заборони на укладення таких договорів з працівниками посади яких не зазначені в Переліку таких посад і робіт який затверджується та визначається Кабінетом Міністрів України.Крім того, свою позицію, щодо укладення такого договору відповідач обґрунтував, пояснивши аналогією з посадою завідувача господарством, які здійснюють зберігання матеріальних цінностей, а посада лісничого цілком відповідає таким вимогам.

Незалежно від укладення договору про повну матеріальну відповідальність, п. 2.2 посадової інструкції лісничого, на нього покладено обовязок ефективного використання матеріальних ресурсів, а згідно ст.6 Лісового кодексу України лісові ресурси і є товарними, матеріальними ресурсами.

Неефективність використання лісничим ОСОБА_1 ввірених йому лісових ресурсів державного лісництва, а саме виявлені розбіжності по кубомасі понад встановлений норматив (більше 10% по загальній масі та більше 15% по діловій деревині) не на користь держлісгоспу, знайшла своє підтвердження та обґрунтовано викликала до нього втрату довіря з боку власника або уповноваженого ним органу.

Отже, звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади лісничого Малинського лісництва відповідачем проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому підстав для його поновлення та роботі та заявлених до стягнення коштів, як середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, а в позові йому відмовлено, то відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України, сплачений Державним підприємством «Березнівське лісове господарство» судовий збір в розмірі 2643 грн. платіжним дорученням № 8614 від 09 січня 2019 року, компенсується йому за рахунок держави в порядку , встановленому КМ України.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Березнівське лісове господарство» від 13.07.2018 р. № 96к, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Державному підприємству «Березнівське лісове господарство» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2643 грн. повернути з держбюджету.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 квітня 2019 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Шимків С.С.

ОСОБА_5