КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/896/18
Провадження № 2/534/62/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Гончар С.Т., представника позивача в режимі відеоконференції - Бордюг С.В., представника відповідача - Лашко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в режимі відеоконференції з Заводським районним судом м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

у х в а л и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_2 на його користь згідно договору позики суму боргу в розмірі 7000 доларів США, що на момент звернення до суду, згідно курсу НБУ (1долар США - 26,4463 грн) становить 185080,00 грн, та судові витрати у справі.

16.08.2018 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 7000 доларів США, що станом на 19.08.2018 року еквівалентно 192 212, 45 грн, пеню у розмірі 28324,48 грн, 3% річних у розмірі 2 483 грн 84 коп, а всього 223038,77 грн ( т. 1 а.с.29-30).

25.09.2018 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 7000 доларів США, що станом на 20.09.2018 року еквівалентно 196841,44 грн, пеню у розмірі 35178,01 грн, 3% річних у розмірі 3064 грн 80 коп, а всього 235084,25 грн ( т. 1 а.с.60-64).

19.11.2018 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 7000 доларів США, що станом на 19.11.2018 року еквівалентно 194284, 79 грн, пеню у розмірі 46807,37 грн, 3% річних у розмірі 4033,91 грн, а всього 245126,07 грн (т. 1 а.с.263-268).

Процедурні питання, пов`язані із рухом справи в суді та інші процесуальні дії.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.07.2018

провадження у справі відкрито (т. 1 а.с.21) з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

За ухвалою суду від 20.12.2018, підготовче провадження закрито (т.1 а.с.300), справа призначена до судового розгляду по суті.

Стислий виклад позиції сторін.

Вимоги за заявленим позовом обґрунтовані ОСОБА_1 тим, що в 11.07.2017 він надав, а ОСОБА_2 прийняв кошти у сумі 7000 доларів США. Кошти було надано для виконання зобов`язання відповідачем щодо придбання сировини у ТОВ «ТІКО ЛТД» та підписати договір на пошив чоловічого одягу за зразками та відвантажити ОСОБА_1 готовий одяг. Однак станом на день подачі позову, після 11 місяців перемовин відповідач не виконав жодного із домовлених зобов`язань. Грошові кошти не бажає повертати, навіть після направлення вимоги.

Відповідач направив до суду відзив, згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на те, що вказані кошти він отримав на закупівлю тканини та для подальшого пошиву дитячого одягу, що в свою чергу ним було виконано, а позивач на підтвердження своїх вимог надав лише розписку, доказів її невиконання надано не було ( т.1 а.с.83-89).

18.12.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив ( т. 1 а.с. 295-296).

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача Лашко О.О. в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

11 липня 2017 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 доларів США на закуп тканини та подальшого пошиву одягу на підприємстві ФОП ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 11).

23.02.2018 ОСОБА_1 направляв вимогу ОСОБА_2 про повернення грошових коштів в строк до 04.03.2018 ( т. 1 а.с. 12).

12.03.2018 ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 відповідь на вказану вимогу, згідно якої повідомив, що ним зобов`язання виконано в повному обсязі ( т. 1 а.с. 14-16).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем ( т. 1 а.с. 91).

Згідно патенту на промисловий зразок № 14088, який зареєстровано в Державному реєстрі патентів України на промислові зразки 25.04.2007 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на зображення промислового зразка, на одяг, трикотажні вироби, спідню білизну, панчохи, шкарпетки, наголовні убори, посаги для немовлят (набори одягу); дитячі пелюшки з текстилю, пінетки ( т. 1 а.с. 96-100).

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що ОСОБА_2 є її сином , з яким вони разом працюють, вони мають власний бізнес з пошиття дитячого одягу. У 2017 році ОСОБА_1 здійснив замовлення на пошиття дитячого одягу, для цього він поїхав до ФОП ОСОБА_5 та купив там полотно, яке коштувало 7000 доларів США, вказані кошти він віддав синові під розписку, ці кошти були віддані ОСОБА_5 за полотно і потім ми відшивали одяг дитячий близько пів року і до нового року позивач забрав своє замовлення. Під час пошиття цих речей ОСОБА_1 приїжджав та контролював процес і кожного тижня привозив кошти для оплати. Чоловічий одяг вони не відшивають, оскільки навіть не мають відповідного обладнання і сертифікат у них лише для пошиття дитячого одягу. Вона взагалі не розуміє чого ОСОБА_1 звернувся до суду.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_7 є його братом з яким вони разом працюють, оскільки мають сімейний бізнес, а саме з пошиття дитячого одягу, у кожного свої обов`язки, він займається друкуванням на одязі. У 2017 році ОСОБА_1 замовив у них пошиття дитячого одягу. Полотно ОСОБА_1 купував у ФОП ОСОБА_5 і після чого ми відшивали дитячий одяг, з позивачем він спілкувався, оскільки вибирали малюнки на одяг. Чоловічий одяг вони ніколи не відшивали. ОСОБА_1 сам приїжджав та забирав замовлення, йому дуже все сподобалось, претензій він не мав.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 пояснили суду, що працюють швачками у ОСОБА_13 , знають, що у 2017 році було замовлення від ОСОБА_1 і вони з літа до нового року відшивали для нього дитячий одяг, він приходив особисто і контролював процес, також від нього приходив контролювати процес хлопець на ім`я ОСОБА_14 , після пошиття ОСОБА_1 особисто забрав замовлення і був дуже задоволений, обіцяв їм премії. Чоловічий одяг вони ніколи не відшивали, оскільки ОСОБА_13 займаються лише пошиттям дитячого одягу.

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV. 34

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Так, згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Стаття 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення такого договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики та підтверджує як його укладення так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Оскільки позивачем надані документи під назвою «Розписка», суд вважає що необхідно встановити справжню природу правочину, так як відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позивач на доведення своїх вимог надав суду розписку з якої вбачається , що відповідач отримав від ОСОБА_1 7000 доларів США , однак ОСОБА_2 не брав на себе обов`язку повернення коштів ОСОБА_1 . Отже, розписка про отримання грошових коштів не містить зобов`язання про їх повернення. Вказана розписка містить зобов`язання щодо пошиву одягу.

Відповідач на підтвердження своїх заперечень надав суду розрахунки та накладні для пошиву дитячого одягу.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розписка про отримання грошових коштів не містить відомостей про існування між сторонами правовідносин позики, оскільки в ній не зафіксоване волевиявлення щодо укладення саме такого договору і відсутнє зобов`язання відповідача про повернення коштів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні вимог, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами, що давав ці кошти відповідачу як позику саме в борг, тому суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1850,80 грн, а ним було подано заяву про збільшення позовних вимог до 245126,07 грн., з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 600 грн 46 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,265,279 ЦПК України ,

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 600 грн 46 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відомості, які не оголошуються

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Суддя Т.О.Куц

.