Провадження № 2/537/656/2019
Справа № 524/9746/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2019 Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

третя особа ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_2, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

До Крюківського районного суду м.Кременчука надійшла цивільна справа з Автозаводського райсуду м.Кременчука за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_2, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своїй позовній заяві позивач прохав ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог повідомив, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати реєстрації 19.09.2003р.

Окрім позивача в зазначеній квартирі зареєстровані: з 09.04.1993р. його батьки - батько ОСОБА_4, та мати ОСОБА_2.

Починаючи з 2003 року по теперішній час відповідач ОСОБА_4 в квартирі не проживає.

Квартира має загальну площу (кв.м): 51,5, житлову площу (кв.м): 27,4, дві кімнати.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 5 вересня 1980 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прізвище після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_4.

В подальшому шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано за рішенням Крюківського райсуду від 06.01.1994 по справі №2-137 .

Скориставшись своїм правом на приватизацію житла, ОСОБА_2 приватизувала 3/5 частину квартири згідно з розпорядженням органу приватизації від 03.05.2007 р. № 15393/2.

23.07.2007 р. право власності на 3/5 квартири № 47 за адресою Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця 50-річчя СРСР /наразі вул. ОСОБА_6/, будинок 55 було зареєстровано .

Відповідно до свідоцтва на житло, наразі ОСОБА_2 належить на праві власності 3/5 частини квартири № 47 за адресою Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця 50-річчя СРСР /наразі вул. ОСОБА_6/, будинок 55, що складається з 1-ї кімнати № 7 жилою площею 16,60 кв.м., лоджії площею 3 кв.м., вбудована шафа № 5 площею 0,6 кв.м., загальна площа - 32,6 кв.м..

Приміщення - кухня № 4 площею 7,8 кв.м., вбиральня № 2 площею 1,4 кв.м., ванна кімната № 3 площею 2,7 кв.м., передпокій № 1 площею 8,6 кв.м. - знаходяться в спільному користуванні.

Особовий рахунок квартири № 47 за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця 50 років СРСР (50-річчя СРСР) /наразі вул. ОСОБА_6/, будинок 55, було розділено.

3/5 частини квартири, що належить ОСОБА_2 отримало адресу - квартира № 47А, м. Кременчук, вулиця 50 років СРСР /наразі вул. ОСОБА_6/, будинок 55.

Кімната № 6,жилою площею 10,80 кв.м. наймається ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і складає 2/5 частини квартири.

Однак, ОСОБА_4 не проживає в житловому приміщенні з 2003 року без поважних причин, про що представниками обслуговуючою організації ТОВ Місто для людей Кременчук складено Акт про не проживання від 06.02.2018 р. б/н.

Комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, кореспонденцію за даною адресою не отримує, особистих речей не має і взагалі житловим приміщенням не користується та не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинив.

Крім того, оскільки, за вищевказаною адресою відповідач зареєстрований, але фактично не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які фактично нараховуються на 3-х зареєстрованих осіб у жилому приміщені.

На даний час відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання у будинку відмовляється, спірним житловим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин, відповідач добровільно припинив проживання у вказаній квартирі де фактично проживає нікому невідомо.

Зазначені обставини підтверджуються актом №б/н про не проживання від 06.02.2018 року, складеним фахівцем ТОВ «Місто для людей Кременчук». Тому прохав суд задовольнити позов та зняти з місця реєстрації ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає , прохає суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був належним чином повідомлений.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_3, не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа представник міськвиконкому в судове засідання не з*явилися, надали клопотання про слухання справи без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані суду докази встановив наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Судом встановлено, що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з дати реєстрації 19.09.2003р.

Окрім позивача в зазначеній квартирі зареєстровані: з 09.04.1993р. його батьки - батько ОСОБА_4, та мати ОСОБА_2.

Починаючи з 2003 року по теперішній час відповідач ОСОБА_4 в квартирі не проживає.

Квартира має загальну площу (кв.м): 51,5, житлову площу (кв.м): 27,4, дві кімнати.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 5 вересня 1980 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, прізвище після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_4.

В подальшому шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано за рішенням Крюківського райсуду від 06.01.1994 по справі №2-137 .

ОСОБА_2 приватизувала 3/5 частину квартири згідно з розпорядженням органу приватизації від 03.05.2007 р. № 15393/2.

23.07.2007 р. право власності на 3/5 квартири № 47 за адресою Полтавська обл., м. Кременчук, вулиця 50-річчя СРСР будинок 55 було зареєстровано .

Починаючи з 2003 року по теперішній час відповідач в квартирі не проживає. Комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, кореспонденцію за даною адресою не отримує, особистих речей в будинку не має і взагалі житловим приміщенням не користується

Конституція України у статті 3 декларує положення про те, що "Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави". Дане положення - одна з фундаментальних основ конституційного ладу України.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч. І ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин; а також / старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 177 ЖК України передбачено, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку а під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідач не вчиняє дій, щодо самостійного зняття з реєстрації проживання , а тому позивач вимушена звернутися до суду.

Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.

Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України.

Доводячи суду обґрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист порушеного права шляхом прийняття рішення про зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених у справі доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт, що відповідач не проживає в приміщенні більше шести місяців, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, а спосіб захисту порушеного права цілком відповідає вимозі ст. 16 ЦК України.

На даний момент відповідач не проживає в зазначеній квартирі, починаючи з 2003 року, але добровільно знятися з реєстрації проживання не бажає, тобто своїми діями створює перешкоди позивачу в користуванні житлом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №47 в будинку №55 по вул..В.Набережна в м.Кременчуці .

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_2, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.47,92 Конституції України ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81,141,263-266 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_2, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.04.2019 року.