Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 205/1938/18

провадження № 61-6373ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська

від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод

№ 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хюндай мотор Україна», про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс»

(далі - ДП «Автоскладальний завод № 2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хюндай мотор Україна» (далі - ТОВ «Хюндай мотор Україна»), про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 придбав у

ДП «Автоскладальний завод № 2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» автомобіль марки Hyundai Santa Fe, вартістю 337 000 грн.

22 серпня 2011 року позивачу відповідно до акта приймання-передачі автомобіля відповідачем було передано новий автомобіль, разом із довідкою-рахунком та сервісною книжкою. Всі регламентні технічні обслуговування автомобіля відбувались на станції офісного дилера Hyundai у місті Дніпрі Приватного підприємства «Аеліта» (далі - ПП «Аеліта»).

Після закінчення встановленого виробником гарантійного строку експлуатації транспортного засобу у автомобіля почали проявлятися певні недоліки, що і стало причиною відвідування сервісної станції офіційного дилера Hyundai у місті Дніпрі. Під час діагностики автомобіля, 20 квітня 2017 року, на сервісній станції ПП «Аеліта» були виявлені певні недоліки та було рекомендовано: замінити передній правий амортизатор та замінити ручку водійської двері.

Вирішивши скористатися своїм правом на безоплатне усунення недоліків автомобіля після закінчення гарантійного строку на підставі частини десятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звернувся письмово до відповідача, однак, відповіді на своє звернення не отримав, у зв'язку із чим був вимушений за власні кошти замінити передній правий амортизатор, витративши 3 932 грн. Щодо вартості заміни ручки, відповідно до рахунку на оплату, вартість останньої складає 4 908 грн, однак такий недолік позивачем самостійно усунуто не було через брак грошових коштів.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 просив суд стягнути з

ДП «Автоскладальний завод № 2» ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» на його користь вартість заміни амортизатора у розмірі 3 932 грн, а також зобов'язати відповідача усунути недолік в автомобілі - недолік, виявлений в ручці відкривання передньої лівої двері шляхом її заміни на аналогічну протягом 14 днів.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2018 року (у складі судді Мовчан Д. В.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року

(у складі колегії суддів: Варенко О. П., Лаченкової О. В., Свистунової О. В.) рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2018 року залишено без змін.

22 березня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є відшкодування вартості заміни амортизатора у розмірі 3 932 грн та заміни ручки водійської двері -

4 908 грн, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 8 840 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України.

Заявник зазначає, що справа є малозначною, однак позов стосується захисту прав споживача, а тому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак, зазначені доводи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, відповідно до підпунктц «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими та такими, що не підтверджують підстави для необхідності відкриття касаційного провадження, оскільки Верховним Судом досліджено та взято до уваги предмет позову, обставини конкретної справи, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хюндай мотор Україна», про захист прав споживачів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська