РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/715/19

Справа № 510/529/19

16.04.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на будинок АДРЕСА_2, загальною площею 45,40 кв. м., житловою площею 33,70 кв.м., що складається в цілому із: літ. А - житловий будинок, літ. а - навіс, літ. б - навіс, літ. Б - літня кухня, літ. В - літня кухня, літ. в - тамбур, літ. б? - льох, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Г - вбиральня, 1-3 - огорожа, 4 - споруда, розташований на земельній ділянці 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Дружина померлого (мати позивача) - ОСОБА_3 проживала у спірному будинку на день смерті ОСОБА_4 , від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою що фактично вступила в володіння та управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 .

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач - є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців першої черги не має.

Позивач проживала разом з померлою на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, доглядала за домом та обробляла земельну ділянку, а тому вважається такою, що прийняла спадкове майно відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Через деякий час ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 13 березня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на будинок № АДРЕСА_2, загальною площею 45,40 кв. м., житловою площею 33,70 кв.м., що складається в цілому із: літ. А - житловий будинок, літ. а - навіс, літ. б - навіс, літ. Б - літня кухня, літ. В - літня кухня, літ. в - тамбур, літ. б? - льох, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Г - вбиральня, 1-3 - огорожа, 4 - споруда, розташований на земельній ділянці 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Дружина померлого (мати позивача) - ОСОБА_3 проживала у спірному будинку на день смерті ОСОБА_4 , від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою що фактично вступила в володіння та управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 .

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач - є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців першої черги не має.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР.

Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Позивач проживала разом з померлою на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, доглядала за домом та обробляла земельну ділянку, а тому вважається такою, що прийняла спадкове майно відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Через деякий час ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 13 березня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Позивач є донькою померлої, а тому відноситься до спадкоємців першої черги.

Позивач фактично вступила в управління та володіння належним батькам майном.

У підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_1 надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_2, загальною площею 45,40 кв. м., житловою площею 33,70 кв.м., з надвірними будівлями, що складається в цілому із: літ. А - житловий будинок, літ. а - навіс, літ. б - навіс, літ. Б - літня кухня, літ. В - літня кухня, літ. в - тамбур, літ. б? - льох, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Г - вбиральня, 1-3 - огорожа, 4 - споруда, розташований на земельній ділянці 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова