Справа № 308/3067/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Яцишин А.П.

за участі :

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружились, після реєстрації шлюбу позивач ОСОБА_6 отримала прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач разом із сім`єю - ОСОБА_5 (чоловік), ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_4 (дочка) отримали Свідоцтво про право власності на житло , а саме на квартиру,що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Отже відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року, виданого головою фонду комунального майна , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , який являвся чоловіком позивачата одним із співвласників квартири.

Позивачка є спадкоємицею першої черги після померлого чоловіка. Оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру не визначено часток у спільному сумісному майні,змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

З посиланням на викладене, вказуючи на те, що розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності не визначено, просить суд визначити , що частки ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м., приватизованої згідно Свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року, виданого згідно Розпорядження від 26.01.1994 р. №1-ж є рівними, а саме кожному належить по 1/4 частки вказаної житлової квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідачі повідомлені належним чином не з`явилися до суду без повідомлення причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

25.06.2018 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності.

08.11.2018 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

04.04.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху.

25.05.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

17.10.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 308/3067/18 до судового розгляду.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Як встановлено судом 02.09.1982 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружились, після реєстраці шлюбу ОСОБА_6 отримала прізвище « ОСОБА_7 », що стверджується свідоцтвом про одруження видане повторно 07.12.2001р. виконкомом Тарнівецької сільради Ужгородського р-ну Закарпатської області (копія свідоцтва серії НОМЕР_1 додана до матеріалів справи).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року, виданого згідно Розпорядження від 26.01.1994 р. №1-ж, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ./а.с.6/

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.06.2017 року , копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с.5/

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульовані нормами ЦК України щодо спільної власності.

Статтею 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше, осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру , посилається на рівність часток.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також ту обставину, що ніяких домовленостей щодо зміни розміру часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо цього суду не надано, а т акож те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а відсутність визначення часток не дає можливості оформити спадкові права та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою можливості надалі реалізації ним права спадкуванняза законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 355, 368, 372, ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 ) про визначення часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 є рівними і складають по 1/4 частині (частка кожного).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - ОСОБА_4 (місце реєстрації АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 ).

Дата складання повного судового рішення з врахуванням періоду перебування судді у відпустці - 13.01.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца