АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/564/19Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Токової С.Є., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, повний текст рішення складено 01 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 24 вересня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Тарифами банку, Умовами та правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач, у порушення умов кредитного договору, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 21 січня 2018 року має заборгованість 44300 гривень 27 копійок, з яких:

- 28071 гривня 63 копійки тіло кредиту;

- 11167 гривень 44 копійки нараховано відсотків за користування кредитом;

- 2475 гривень 47 копійок нараховано пені;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 2085 гривень 73 копійки - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 44300 гривень 27 копійок за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2014 року та судові витрати у розмірі 1762 гривні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі. Відповідач був ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, зобовязався їх дотримуватись та самостійно знайомитися зі всіма змінами до них на сайті банку. Відсутність підпису позичальника на цих Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у відповідача виникла за договором від 23 серпня 2016 року, а не за договором від 24 вересня 2014 року на підставі якого позивач звернувся до суду з позовом. Тому позивачем не доведено наявність заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду , позивач підставами позовних вимог зазначив те, що підписана відповідачем заява від 24 вересня 2014 року разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Вирішуючи справу, вказану обставину встановив і суд першої інстанції, і в цій частині, рішення суду не оскаржується. Тому обґрунтування апеляційної скарги тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, не може бути підставою для скасування рішення суду, який вказаний факт встановив та зазначив про це в мотивувальній частині ухваленого рішення.

Однак судом встановлено, що 23 серпня 2016 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 також було укладено договір № КUВ 715 на виконання умов якого 01 жовтня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 50000 гривень за проектом «КУБ». З відповіді АТ Комерційний банк «Приватбанк» від 24 вересня 2018 року на ухвалу суду про забезпечення доказів у справі вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти в період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2017 року, що підтверджується випискою по рахунку. Далі щомісячними платежами в розмірі 5581 гривень 30 копійок протягом 12 місяців кредитні кошти знімались із карти позичальника, що відображено у виписці про рух коштів як «Оплата частями 5» та «Миттєва розстрочка». Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, а саме до 13 вересня 2017 року. (а.с. 68-69). Отже, у ОСОБА_3 існує кредитна заборгованість за договором № КUВ 715 від 23 серпня 2016 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, кошти щомісячними платежами знімались з картки позичальника з 01 квітня 2017 року, до цього заборгованість була відсутня, що підтверджує виникнення зобовязань саме по договору № КUВ 715 від 23 серпня 2016 року.

Банк звертаючись до суду з даним позовом, як підставу позовних вимог договір № КUВ 715 від 23 серпня 2016 року не зазначав, а відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів існування заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 24 вересня 2014 року, на підставі умов якого банком зроблено розрахунок заборгованості. Доводи які спростовували б вказаний висновок суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Судді