КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/18981/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1647/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Колдіної О.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО» про витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, уточнивши який зазначила, що за договором купівлі-продажу від 20 жовтня 1998 року є власником квартири АДРЕСА_1

10 січня 2008 року між позивачкою і АКБ «Золоті ворота» був укладений договір про надання споживчого кредиту в розмірі 1 060 000 гривень зі строком погашення до 08 січня 2010 року.

В забезпечення виконання умов зазначеного договору був укладений Договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку Банку позивачкою була передана належна їй на праві власності вищевказана квартира.

04 березня 2009 року ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04 вересня 2008 року.

21 липня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, відповідно до якого арештована та вилучена з користування позивачки АДРЕСА_1 була повернута у користування ОСОБА_1

11 серпня 2016 року за місцем проживання позивачки представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» - Чорний М. повідомив, що Товариство є власником вищевказаної квартири. В подальшому відбулось примусове виселення позивачки з квартири без рішення суду, про що подана заява до органів поліції.

29 вересня 2016 року за скаргою позивачки Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок про незаконність визнання права власності на іпотечне майно та скасування реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», на підставі якого 07 жовтня 2016 року заступником Міністра юстиції з питань державної реєстрації видано наказ за № 2906/05 про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Т.А. та запису про реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

Позивачці стало відомо, що 06 жовтня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» здійснив відчуження вищевказаної квартири ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу.

Проте, після прийняття рішення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації щодо незаконності реєстрації права власності на квартиру, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не мало права на її відчуження, а тому квартира знаходиться у незаконному володінні ОСОБА_2

Посилаючись на вищевказане та на положення ст.ст. 387, 388 ЦК України, позивачка просила витребувати спірну квартиру з незаконного володіння ОСОБА_2 та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на вищевказану квартиру, судові витрати покласти на відповідачів. (т. 1 а.с. 1-8 т. 2 а.с. 208-209)

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував.(т. 5 а.с. 75-76)

Представник відповідача ПАТ «Банк Золоті Ворота» подав відзив на позов, просив у задоволенні позову відмовити.(т. 2 а.с. 224-228)

Представник третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що позивачка у належний спосіб повідомлялась про заміну Кредитора у зобов'язанні за Кредитним договором, про наявність порушеного зобов'язання. Крім того, представник звернув увагу суду на те, що висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, на яке позивач посилається, було скасовано в судовому порядку. (т. 2 а.с. 71-73 т. 5 а.с. 57)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» ОСОБА_2, керівника ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» ОСОБА_3, УО ФГВФО на ліквідацію АТ «Банк «Золоті Ворота» ОСОБА_4, директора філії АКБ «Золоті Ворота» ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: ТОВ «ФК «ІНВЕСТ-КРЕДО» про визнання права власності та витребування майна відмовлено. (т.5 а.с.88-95)

Не погодившись з рішенням районного суду, 04 грудня 2018 року ОСОБА_1 направила по пошті апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що судом неповно та не об'єктивно досліджено обставини справи, не враховано фактичних обставин на які позивач посилалася обґрунтовуючи заявлені вимоги, суд не звернув уваги, що позовні вимоги були заявлені до фізичних осіб та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених до неналежних відповідачів. (т.5 а.с.106-115)

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. (т. 5 а.с. 150-155)

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, її представник - адвокат ЛитвиненкоМ.В. підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - - адвокат Попова М.В., представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» - адвокат Яцько Р.М., кожен окремо, заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_2 була сповіщена врученням повідомлення її представнику - адвокату Поповій М.М.(т. 5 а.с. 180-187, 190-197)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частковоза таких підстав.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 20 жовтня 1998 року, зареєстрованим на Київській універсальній біржі, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1, право власності ОСОБА_1 було зареєстровано встановленим порядком.(т. 1 а.с. 10-11)

10 січня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Золоті Ворота» був укладений Кредитний договір № 02/08/-F про надання ОСОБА_1 споживчого кредиту у розмірі 1 060 000 грн. строком повернення не пізніше 08 січня 2010 року зі сплатою 21% річних за користування кредитними грошима.

10 січня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним Договором № 02/08/-F між Банком і ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О. за реєстровим № 216, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.(т. 1 а.с. 17-18)

За пунктами 2.1, 3.2 вищезазначеного Договору іпотеки, у випадку невиконання зобов'язань за кредитним Договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та його продаж для погашення заборгованості за кредитним Договором здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання, відповідно до ст.. 36-38 Закону України «Про іпотеку», або іншими способами, які не суперечать законодавству України.

За пунктом 3.12.1 Договору іпотеки, це застереження визначає один із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме: перехід права власності на майно (квартиру) до Іпотекодержателя. Підписанням цього Договору Іпотекодавець надає згоду на перехід права власності на майно до Іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням Іпотекодержателя про придбання майна у власність. Рішення Іпотекодержателя про придбання майна у власність та Договір є документами на підставі яких здійснюється реєстрація права власності за Іпотекодержателем. Для придбання майна згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодавець уповноважив Іпотекодержателя здійснювати необхідні дії перелік яких визначений за цим пунктом Договору.(т. 1 а.с. 17-18)

У зв'язку з неналежним виконання позичальником зобов'язань за кредитним Договором, Банк звернувся із заявою про видачу виконавчого напису нотаріуса.

04 вересня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 10 січня 2008 року в сумі 1 124 407.51 грн.(т. 1 а.с. 13)

04 березня 2009 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04 вересня 2008 року.

На підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 про виключення майна з акту опису, повернення майна у користування, квартира АДРЕСА_1 була повернута у користування ОСОБА_1 При цьому, суд дійшов висновку, що вилучена державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з користування ОСОБА_1 вищевказана квартира має бути повернута у користування ОСОБА_1 до вирішення спору щодо правомірності укладених ОСОБА_1 та АКБ «Золоті ворота» договорів на виконання яких видано виконавчий напис Київського міського нотаріального округу Гавловської І.О. за № 7942 від 04 вересня 2008 року, тобто до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 до АКБ «Золоті Ворота» про визнання недійсними Договору кредиту та Договору іпотеки, на підставі яких вчинено виконавчий напис.(т. 2 а.с. 210-215 т. 5 а.с. 204-209)

24 травня 2016 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги № 99 за Кредитним договором та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Відповідно до зазначених договорів Банк відступив Новому кредитору належні права вимоги до позичальника (Іпотекодавця) за зазначеними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, а Новий кредитор набув права вимоги.(т. 1 а.с. 15-16 т. 2 а.с. 74-81)

Згідно пункту 2.2 Договору про відступлення права вимоги № 99 від 24 травня 2016 року первісний кредитор зобов'язаний сповістити Боржника/Іпотекодавця про відступлення Прав вимоги відповідно до умов цього Договору протягом п'яти календарних днів з моменту підписання цього договору та договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, відповідно, шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення або вручення особисто під розписку Боржнику/Іпотекодавцю чи його уповноваженому представнику.

27 травня 2016 року за вихідним № 642 АТ «БанкЗолоті Ворота» надіслано на поштову адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги, яке було вручено ОСОБА_1 02 червня 2016 року про що свідчить відмітка працівників пошти. (т. 2 а.с. 82, 83)

Враховуючи вищевказане, колегія суддів відхилила доводи позивачки, що вона не була сповіщена про заміну кредитора у зобов'язанні.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» рекомендованими та цінними листами направляв повідомлення-вимоги ОСОБА_1 про виконання кредитних зобов'язань. (т. 2 а.с.86-89,92)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 30686024, а саме: реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (номер запису про право власності 15635939). Підставою виникнення права власності на вищевказану квартиру зазначено Договір іпотеки від 10 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О. та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24 травня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калінчук І.В. (т. 1 а.с. 24-31)

29 вересня 2016 року за скаргою ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_1 Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації був складений висновок, відповідно до якого комісія прийняла рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 липня 2016 року № 30686024, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. та внесення відповідного запису про скасування реєстрації до Державного реєстру прав на нерухоме майно.(т. 1 а.с. 34-40)

06 жовтня 2016 року був укладений договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П., за яким ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» продав, а ОСОБА_2 придбала вищевказану квартиру про що внесені відповідні відомості про реєстрацію права власності.(т. 1 а.с. 55-56)

07 жовтня 2016 року наказом Міністерства юстиції України № 2906/5 на підставі вищевказаного висновку Комісії від 29 вересня 2016 року скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 липня 2016 року № 30686024, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А., та внесення запису про скасування запису про державну реєстрацію прав № 15635939.(т. 1 а.с. 32-33)

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року, залишеної без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року, наказ Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2016 року № 2906/5 визнано протиправним та скасовано.(т. 1 а.с. 41-47 т. 5 а.с. 200-216)

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною першою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Добросовісне придбання в розумінні статті 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об'єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

Відповідний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Таким чином, за змістом положень ч. 4 ст. 334, ст. 387 ЦК України правовий механізм віндикації може бути застосований до захисту порушеного права титульного (зареєстрованого) власника нерухомого майна.

Проте позивачка ОСОБА_1 не є зареєстрованим власником спірної квартири, оскільки з 28 липня 2016 року право власності на спірну квартиру було набуто і зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у порядку, визначеному вищевказаним іпотечним Договором.

Доводи позивачки про те, що після прийняття висновку Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 29 вересня 2016 року, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не мало право вчиняти дії по відчуженню АДРЕСА_1 не узгоджуються з положеннями ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої рішення про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно приймаються виключно Міністерством юстиції України, а таке рішення останнім було прийнято 07 жовтня 2016 року.

Оскільки набравшою законної сили постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року наказ Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2016 року № 2906/5 визнано протиправним та скасовано, а інших доказів скасування реєстрації права власності на вищевказану квартиру від 28 липня 2016 року за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до суду не надано і судом таких не встановлено, колегія суддів відхилила відповідні доводи апелянта про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не набуто прав власності на вищевказану квартиру та набуття ОСОБА_2 прав на спірну квартиру від особи, яка не була власником на час її відчуження 06 жовтня 2016 року.

Враховуючи вищезазначені обставини і докази, вимоги законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав застосування правового механізму захисту, передбаченого ст.ст. 387, 388 ЦК України, шляхом витребування із володіння відповідача (віндикації) на користь позивачки спірної квартири.

Відмовивши в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що подавши заяву про зміну предмету позову, позивачка зазначила відповідачами кінцевого бенефіціарного власника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО» ОСОБА_2, керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО» ОСОБА_3, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота» ОСОБА_4, директора філії Акціонерного комерційного банку «Золоті Ворота» ОСОБА_5, які не є володільцями спірного майна, а тому не можуть бути визнані належними відповідачами у справі.

Зазначивши у оскаржуваному рішенні вищевказаних відповідачів, районним судом розглянуто справу за позовом ОСОБА_1 до кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» ОСОБА_2, керівника ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» Волинського Є.Б., Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Золоті Ворота» ОСОБА_4, директора філії АКБ «Золоті Ворота» ОСОБА_5

Такі висновки суду і мотиви відмови в позові, як заявленого до неналежних відповідачів колегія суддів визнала помилковими, оскільки районним судом була прийнята заява позивачки про зміну підстав позову за змістом якої позивачка зазначила: відповідач № 1 - ОСОБА_2, відповідач № 2 - Волинський Є.Б., відповідач № 3 - ОСОБА_4, відповідач № 4 - ОСОБА_5, а тому районний суд не звернув увагу, що позов був заявлений позивачкою до фізичних осіб.(т. 1 а.с. 208-209)

Зазначені доводи апелянта колегія суддів визнала обґрунтованими, вказаний недолік не може бути виправлений зміною або частковим скасуванням оскаржуваного рішення, а тому, вищезазначене рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Зважаючи на положення ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави покладення на відповідачів понесених позивачкою судових витрат.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року - скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ-КРЕДО» про витребування квартири з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 22 квітня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова