Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 522/3153/16-ц

провадження № 61-20549св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - державне підприємство «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів»,

представник відповідача- Бєлєнко Юлія Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року в складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року вскладі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» (далі - ДП «Черазморшлях») про стягнення компенсацій заробітної плати та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 1969 року по 15 вересня 2003 року він працював у ДП «Черазморшлях», як механік і груповий інженер. Станом на

2002 рік відповідач мав перед ним нараховану і задепоновану валюту на харчування (натомість добових) у розмірі 4 043,97 доларів США.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2004 року на користь позивача було стягнуто з ДП «Черазморшлях» суму заборгованості в інвалюті на харчування (замість добових) у розмірі 21 471,05 грн та моральну шкоду - 2 500,00 грн.

18 жовтня 2004 року Приморським районним судом м. Одеси на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, проте відповідач не розрахувався з ним у повному обсязі.

Вважав, що відповідач йому винен середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням податків за період з 15 вересня 2003 року по 07 вересня 2016 року у розмірі 108 788,42 грн, а також заборгованість в інвалюті на харчування (замість добових) - 86 854,77 грн. Також вважав, що оскільки відповідач впродовж тривалого часу не розраховувався з ним щодо виплати йому у повному обсязі заборгованості із заробітної плати, йому такими діями було завдано моральну шкоду в розмірі 27 500,00 грн, що з урахуванням утриманих податків та військового збору становить 22 137,50 грн.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_3 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням податків за період з 15 вересня 2003 року по 07 вересня 2016 року у розмірі 108 788,42 грн, заборгованість в інвалюті на харчування (замість добових) - 86 854,77 грн, а також моральну шкоду в розмірі 27 500,00 грн, що з урахуванням утриманих податків та військового збору становить 22 137,50 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки рішенням суду від 17 вересня 2004 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто суму заборгованості по інвалюті на харчування (замість добових) та моральну шкоду. Крім того, відсутні підстави для стягнення коштів на підставі вимог статті 117 КЗпП України, оскільки при звільненні позивачу були виплачені усі належні суми.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2018 року та січня 2019 року ДП «Черазморшлях»подало до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в якому зазначило, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що ОСОБА_3 працював у ДП «Чоразморшлях» з

1969 року по 15 вересня 2003 року, як механік і груповий інженер.

18 жовтня 2004 року Приморським районним судом м. Одеси на виконання судового рішення від 17 вересня 2004 року було видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 19 листопада 2004 року

було відкрито виконавче провадження № В-2/1048.

Постановою державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 26 листопада 2004 року приєднано виконавчі провадження у тому числі про стягнення з

ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_3 до зведеного виконавчого провадження № 1-741.

Згідно з листом ДП «Чоразморшлях» від 16 травня 2007 року № 016/1329 та відомостями від 09 вересня 2003 року № 10 ОСОБА_3, на виконання рішення суду від 27 грудня 2004 року № 2-4876, сплачено 400,00 доларів США, що еквівалентно 2 132,60 грн, на той період.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24 грудня 2015 року приєднано виконавче провадження № 3288265 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4876, виданого 18 жовтня 2004 року Приморським районним судом м. Одеси до зведеного виконавчого провадження № 48951333.

Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 червня 2016 року № 091-7931/В-10/ЗВ ОСОБА_3 відмовлено у виведенні з зведеного виконавчого провадження виконавчого листа № 2-4876, виданого 18 жовтня 2004 року Приморським районним судом

м. Одеси.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20 грудня 2005 року було порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Чоразморшлях» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який припинив свою дію 15 січня 2008 року.

15 січня 2008 року провадження у справі про банкрутство ДП «Чоразморшлях» за заявою МПП «Дарт» було припинено, мораторій на задоволення вимог кредиторів припинив свою дію.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23 січня 2008 року у справі

№ 2/6-08-285 було порушено провадження у справі про банкрутство

ДП «Чоразморшлях» та було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборонено проведення стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 грудня 2014 року провадження у справі про банкрутство ДП «Чоразморшлях» припинено, також і дію мораторію на задоволення вимог кредиторів припинено.

У період з 20 грудня 2005 року по 15 січня 2008 року та у період з 23 січня

2008 року по 29 грудня 2014 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів ДП «Чоразморшлях» у тому числі й щодо стягнення грошових коштів на користь позивача.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 11 ЦПК 2004 року передбачено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості по інвалюті на харчування (замість добових) у розмірі 21 471,05 грн та моральну шкоду - 2 500,00 грн, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси

від 17 вересня 2004 року позов ОСОБА_3 було частково задоволено та стягнуто на його користь з ДП «Чоразморшлях» суму заборгованості по інвалюті на харчування (замість добових) у розмірі 21 471,05 грн та моральну шкоду в розмірі 2 500,00 грн.

Отже, встановивши, що рішенням суду вже було стягнуто з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_3 суму заборгованості по інвалюті на харчування (замість добових) у розмірі 21 471,05 грн та моральну шкоду - 2 500,00 грн, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, на підставі наявних у справі доказів правильно вважав установленим, що ОСОБА_3 виплачені всі належні при звільненні суми, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило