Провадження № 2/219/440/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Сіверської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Павлова, 135, з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що він є власником будинку № 135, розташованого по вулиці Павлова у місті Сіверськ Бахмутського району Донецької області, на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження голови Артемівської РДА № 17 від 16.01.2008 року.
У будинку зареєстровані відповідачі по справі, які є його родичами, а саме: брат ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3, проте з грудня 2009 року у будинку не проживають.
Таким чином, враховуючи, що відповідачі більше року не проживають у належному ОСОБА_2 будинку, ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не приймають, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 негативно впливає на його матеріальний стан та порушує його права як власника.
Позивач ОСОБА_1, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, звернувся до суду засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою, з клопотанням про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надійшло.
Відповідач ОСОБА_4, який діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі п.1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Представник третьої особи начальник Служби у справах дітей Сіверської міської ради ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, звернувшись з клопотанням про розгляд справи без її участі, у якому зазначила, що заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині визнання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки станом на 18.04.2019 року позивачем не були надані службі у справах дітей будь-які документи як б підтверджували факт захисту житлових прав дитини, реєстрацію за новим місцем проживання, тощо, у звязку з чим, враховуючи інтереси дитини, третя особа не може надати згоду на позбавлення її житлових прав.
Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 135, розташованого по вулиці Павлова у місті Сіверськ Бахмутського району Донецької області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2009 року. Право приватної власності за ОСОБА_1 зареєстроване КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 22.05.2009 року за № 22367626 (а.с. 3, 5).
Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Відповідно акту про фактичне проживання від 22.09.2018 року, відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 2013 року не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4).
Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача ОСОБА_2 у вищезазначеному будинку понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися будинком з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком № 135, розташованим по вулиці Павлова у місті Сіверськ Бахмутського району Донецької області, і вони підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання стосовно визнання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком № 135, розташованим по вулиці Павлова у місті Сіверськ Бахмутського району Донецької області, суд дійшов висновку, що в даній частині позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_6, розташованому по вулиці Павлова у місті Сіверськ Бахмутського району Донецької області, який належить позивачу, разом зі своїм батьком ОСОБА_2, який станом на теперішній час залишається зареєстрованим за вказаною адресою.
Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сімї наймача або членів його сімї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей».
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.
У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Враховуючи наведені норми права, а також те, що малолітня дитина ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації не з власної ініціативи (тобто причину не проживання не можна визнати неповажною), вона не може бути визнана такою, що втратила право користування цим житлом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що Служба у справах дітей Сіверської міської ради заперечує у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується малолітньої дитини, тобто визнання її особою, яка втратила право користування жилим приміщенням, суд вважає необхідним залишити за малолітньою ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 263, 265,282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, Бахмутський район, місто Сіверськ, вулиця Павлова, будинок № 135.
Відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, Бахмутський район, місто Сіверськ, вулиця Павлова, будинок № 135.
Заочне рішення може бути переглянуто Артемівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик