Провадження № 2/537/233/2019
Справа № 537/5398/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2011 в розмірі 33428 грн. 58 коп. та судові витрати в розмірі 1762 грн.

На обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.03.2011 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписання даного Договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, що укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 13.11.2018 за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 33428 грн. 58 коп., яка складається з нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 20758 грн. 12 коп., нарахованої пені в розмірі 10602 грн. 43 коп., штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в розмірі 1568 грн. 03 коп. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, яка по суті є відзивом на позов, де в тому числі вказав, що зобов»язання були ним порушені через тяжке матеріальне становище у зв»язку з втратою роботи, утриманням непрацездатного сина, поганим станом його здоров»я, шахрайством партнерів позивача банку «Кредит Партнер», кошти на рахунки якого він перераховував ті, що отримані за договором кредиту з ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказав, що він застрахований у ПриватБанку, але чомусь банк не погашає його борг за рахунок страхових виплат.

Позивачем надіслано до суду відзив на заяву, де останній вказав, що договір між сторонами укладений у належній формі, відповідає вимогам закону, при його укладенні оговорені усі істотні умови. Відповідач користувався грошима, які отримував через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів та частково сплачував борг.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги банку підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково вказала, що тіло кредиту входить до суми нарахованих відсотків за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він дійсно 22.03.2011 уклав з позивачем КБ «ПриватБанк» кредитний договір шляхом написання заяви та тривалий час користувався кредитної карткою АТ КБ «ПриватБанк» і до 2017 року не порушував правила користування кредитною карткою. У 2013 році він втратив роботу, а пізніше був звільнений. Він доглядає за хворим сином та поховав дружину після тяжкої хвороби. У листопаді 2017 року лікарі визнали його не придатним до роботи, у зв»язку з чим він втратив роботу та не мав змоги погашати заборгованість по кредитній карті. Гроші з картки знімав, бо йому не було за що жити. Вказав на те, що він застрахований у АТ КБ «ПриватБанк» на всякі випадки життя, тому незрозуміло чому за рахунок страховки неможливо погасити заборгованість. Зазначив, що він не згоден з сумою заборгованості, яку зазначив позивач, оскільки ця заборгованість виникла не з його вини, а у зв»язку з невиконанням судового рішення. Так, він зіткнувся з шахрайством з боку банку «Кредит Партнер», який видавав себе за партнерів Приватбанк, у зв»язку з чим він звертався з позовом до суду у 2013 році та виграв суд. Однак, рішення суду не виконано до теперішнього часу, з даного приводу він звертався до поліції. З урахуванням викладеного, просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.03.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого, згідно статуту, є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно із вказаною анкетою-заявою ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанку, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг; ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов»язавався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Факт укладення кредитного договору між сторонами ними не заперечується.

Відповідно до зазначеного кредитного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується письмовими доказами та не заперечується відповідачем. Таким чином, позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії.

Згідно п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Довідкою позивача підтверджується та не заперечується відповідачем, що строк дії картки, якою користувався відповідач за договором, не минув.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. В п. 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що власник зобовязаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов»язань за борговими зобов»язаннями на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.03.2011, вбачається, що станом на 13.11.2018 відповідач має заборгованість за кредитом, а саме: 20758 грн. 12 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 10602 грн. 43 коп. нарахованої пені.

Крім того, згідно вказаного розрахунку відповідачеві нараховані штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1568 грн. 03 коп. штрафу (процентна складова).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 546 ЦПК встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов'язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з останнього на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 20758 грн. 12 коп. та пені в розмірі 10602 грн. 43 коп., задовольнивши позов в цій частині.

Судом не беруться до уваги як належні заперечення відповідача щодо неможливості сплати боргу у зв»язку з тяжким матеріальним становищем через втрату роботи, утриманням непрацездатного сина та смерть дружини, оскільки це не звільняє його від взятих зобов»язань, як і наявність невиконаного на його користь судового рішення від 12.03.2014 про стягнення з третьої особи, а саме з ТОВ «Б.А.Н.К. Кредит-Партнер», коштів за угодами, укладеними з ОСОБА_4 Крім цього, предметом страхового договору від 22.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» та ОСОБА_3, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов»язані із життям, здоров»ям та працездатністю застрахованої особи. За договором страховик зобов»язувався у разі настання страхового випадку (події, яка сталася внаслідок нещасного випадку: смерті, ушкодження здоров»я) здійснити страхове відшкодування. Відповідачем не надано суду доказів укладення договору страхування майнових інтересів з АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача штрафів та пені, судом береться до уваги, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1568 грн. 03 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 10602 грн. 43 коп. пені. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів 500,00 грн.(фіксована частина) та 1568 грн. 03 коп. (процентна складова), тому ці суми підлягають виключенню із загального розміру заборгованості.

Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762 грн. Відповідно до ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно платіжного доручення № PROM0BUJDD від 20.11.2018, позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 1762 грн.( а.с.1). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з ОСОБА_3 слід стягнути сплачені АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1651 грн. 06 коп. (33428 грн. 58 коп./100 = 31360 грн. 55 коп./х, х = 93,81; 1762/100 = х/93,81, х = 1651 грн. 06 коп.)

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, ЦПК України , ст.ст.509, 525, 530, 536, 549, 629, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за договором б/н від 22.03.2011 станом на 13.11.2018, в сумі 31360 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1651 грн. 06 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено та проголошено о 13 год. 30 хв. 26 квітня 2019 року