Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 697/692/16-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач), касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, задовольнив частково, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При цьому колегія суддів зробила такий висновок: «[…] Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 травня 2012 року відповідач придбав спірне домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до пункту 4 попереднього договору від 07 серпня 2012 року сторони передали продавцю за спірний будинок 40 000,00 доларів США.
Проте, вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що житловий будинок придбаний за особисті кошти відповідача. Однак вказаний висновок суду ґрунтується на припущеннях. Встановлено, що в травні 2012 року ОСОБА_9 відчужив квартиру, а через півроку в листопаді 2012 року придбано житловий будинок та земельну ділянку. Судами попередніх інстанцій при розгляді позовних вимог неповно з'ясовані обставини справи, які мають значення для справи».
Не можу погодитися з цією постановою з таких мотивів.
1. Суди при розгляді справи встановили, що 14 травня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_9, придбав в особисту власність квартиру АДРЕСА_1, Ханти-Мансійського автономного округу - Югра, Тюменської області, Російської Федерації, що підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу, посвідченого державним реєстратором управління Держреєстру по Ханти-Мансійському автономному округу Тюменської області, Російської Федерації .
1.2. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 23 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС адміністрації міста Сургут Ханти-Мансійського автономного округу, Тюменської області, РФ, актовий запис № 1693.
1.3. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 травня 2012 року ОСОБА_9 відчужив власну квартиру АДРЕСА_1, Ханти-Мансійського автономного округу - Югра, Тюменської області, РФ, та в результаті виконання договору він отримав 3 100 000,00 російських рублів. Цей факт підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу, посвідченого державним реєстратором управління Держреєстру по Ханти-Мансійському автономному округу.
1.4. Згідно даних виписки з особового рахунку по вкладу відповідача ОСОБА_9 в Універсальному банку Росії вбачається надходження коштів після продажу 26 травня 2012 року вказаної квартири: 27 травня 2012 року в сумі 2 563 300,00 російських рублів, 15 червня 2012 року в сумі 13 756,78 російських рублів, часткова видача коштів 06.07.2012 в сумі 420 000,00 російських рублів.
1.5. Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 05 квітня 2016 року ПП «Черкаський центр надання послуг», вартість житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, складає 200 158,00 грн. Згідно звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки, складеного 05 квітня 2016 року ПП «Черкаський центр надання послуг», вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, розташованої за адресою: по АДРЕСА_2 складає 47 310,00 грн.
1.6. 09 листопада 2012 відповідач ОСОБА_9, як покупець, та ОСОБА_10, як продавець, уклали договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_2 за 239 361,00 грн, посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та земельної ділянки площею 1000 кв. м за 45 550,00 грн.
2. У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15 зроблено висновок, що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
3. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».
4. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю.
5. Суди при розгляді справи встановили, що фактично відбулась трансформація одного об'єкта особистої приватної власності відповідача в інший, а саме внаслідок відчуження квартири АДРЕСА_1, Ханти-Мансійського автономного округу, що належала відповідачу ОСОБА_9 на праві особистої приватної власності та отримавши грошові кошти в сумі 3 100 000 російських рублів від цього продажу, відповідач придбав за їх рахунок житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_2, а також відкрив депозитний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», здійснивши банківський вклад в сумі 70 000 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. У зв'язку із цим суди зробили висновок, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка в АДРЕСА_2, а також грошовий вклад в АТ «ПриватБанк» в сумі 60 000 грн з урахуванням нарахованих процентів сумі 3 712,33 грн, всього в сумі 63 722,73 грн є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_9, не належить до спільної сумісної власності подружжя, а тому не підлягає поділу.
6. За таких обставин, колегії суддів слід було касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення залишити без змін.
Суддя В. І. Крат