Справа № 486/464/19
Провадження № 2/486/318/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.Д.

секретар - Деменко К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

25 квітня 2019 року позивач надала до суду заяву про відмову від частини позовних вимог щодо визнання малолітньої ОСОБА_5 такою що втратила право користування житловим приміщення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власницею 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Окрім неї в її квартирі зареєстровані її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колишня невістка - ОСОБА_2 та онука ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу з її сином, у березні 2015 року, її невістка виїхала з даної квартири та в ній без поважних на те причин не проживає. Посилаючись на те, що всі витрати з утримання квартири та сплати комунальних платежів вона несе самостійно, в зв`язку з чим просила суд визнати ОСОБА_2 втратившою право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов до суду не надала.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила суд викликати та допитати в судовому засіданні свідків.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження.

25 квітня 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було закрито провадження у спарві в частині позовних вимог щодо визнання малолітньої ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в іншій частині справу призначено до судового розгляду.

Виклик відповідача ОСОБА_2 в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленою, остання до суду не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, відзив до суду не подала.

А тому, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

З досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 11 зворот).

Право власності останніх на дану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12).

Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) дані на 04.02.2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - квартиронаймач; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - сини; ОСОБА_2 - невістка; ОСОБА_5 . - онука (а.с. 17 зворот).

Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 квітня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 15).

Згідно акту № 007 від 07.02.2019 р. про не проживання, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року не проживає.

Факт непроживання відповідача в даній квартирі підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

V. Оцінка суду.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є одним з власників квартири АДРЕСА_1 .

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні з 2015 року не проживає.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 понад один рік не проживає, суд вважає, що вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141 ,258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 1983 року народження , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена Дмитрівна Франчук