Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2070/18
Провадження № 2/480/280/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

25 квітня 2019 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Терентьєва Г.В., за участю секретаря судового засідання Куртась К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

встановив:

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - відповідач) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що, відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 У позовній заяві позивач зазначає, що у належному їй будинку, у тому числі, зареєстровані, при цьому з 2009 року не проживають, відповідачі ОСОБА_2 (дочка позивача) та ОСОБА_3 (чоловік дочки позивача), а з 2010 року не проживає відповідач ОСОБА_4 , яка є онукою позивача.

Також позивач у позовній заяві вказував на те, що відповідачі не ведуть з позивачем спільного господарства та ніякої участі в утриманні будинку не приймають.

Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що відповідачі до цього часу залишаються зареєстрованими у будинку, який належить позивачу, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися житловим будинком, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, при цьому 25.04.2019 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за її відсутності. Проти заочного рішення не заперечувала.

Представник позивача - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, при цьому 15.03.2019 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин; відзив не подала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин; відзив не подав.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин; відзив не подала.

Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке:

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 , виданого Виконкомом Киряківської сільської Ради народних депутатів, позивач ОСОБА_1 є приватним власником вказаного будинку (а. с. 5).

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Кир`яківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 жовтня 2018 року у будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований позивач ОСОБА_1 та її чоловік, а також: дочка позивача - відповідач ОСОБА_2 , зять позивача - відповідач ОСОБА_3 , які з 2009 року не проживають, і онука позивача - відповідач ОСОБА_4 , яка з 2010 року не проживає (а. с. 23).

З акта про не проживання громадян за місцем реєстрації у с. П. - Солониха від 25.10.2018 вбачається, що комісія у складі депутатів Кир`яківської сільської ради та соціального працівника, і при засвідченні сусідів встановили, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, у тому числі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 2009 року не проживають, та ОСОБА_4 , яка з 2010 року не проживає за даною адресою (а. с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з положеннями ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з положеннями ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З огляду на те, що наявність реєстрації відповідачів у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своїм домоволодінням, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, п. 1) ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 266, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Петрово-Солониха Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г. В. Терентьєв

25.04.2019