Провадження №22-ц/812/712/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 квітня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.

за участі заявника ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 478/294/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Казанківський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Іщенко Христини Валеріївни у приміщенні цього суду 04 березня 2019 р. за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Заява мотивована тим, що з 1999 р. заявник ОСОБА_1 проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, в тому числі з 2006 р. - у будинку АДРЕСА_1, вели разом спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали відносини, притаманні подружжю. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок та дві земельні ділянки. Посилаючись на те, що вона у передбачений законом строк як спадкоємець четвертої черги за законом звернулася із заявою про прийняття спадщини, заявник просила про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкоємцем з 21 грудня 1999 р. по день смерті, що є необхідною умовою для оформлення її спадкових прав. Також заявник звертала увагу на відсутність спору про право на спадкове майно між нею на спадкоємцями першої та другої черги.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2019 р. у відкритті провадження по даній справі відмовлено, оскільки суд вважав, що із заяви вбачається спір про право, та роз'яснено заявнику право на звернення до належного суду в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність спору про право є помилковим, спростовуються наданим заявником до заяви доказами, що спадкоємці ОСОБА_2 першої та другої черги подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на її користь як особи, з якою померлий проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Щодо допущення технічної помилки при складанні заяви - незазначення заінтересованої особи, то таке також не свідчить про наявність спору про право цивільне.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд виходив з наявності у справі спору про право, який належить розглядати в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з такими висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

За правилами ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, a якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Спір про право пов'язаний виключно з порушенням або оспорюванням суб'єктивного права, тобто коли відсутнє порушення права, то не може бути також і спору про право цивільне. Звернення особи за судовим захистом у такому випадку зумовлюється неможливістю здійснити своє право через неможливість його довести відповідному органу (РАГСу, нотаріусу та ін.) або громадянам та на підставі її впевненості в існуванні права. Характерним для справ окремого провадження є положення, коли звернення особи до суду зумовлюється неможливістю здійснити своє право через недоведеність певної юридичної обставини, з існуванням якої закон надає особі відповідні права. Якщо у справі беруть участь заінтересовані особи, які позитивно ставляться до встановлення даного факту у суді, спір про право не може виникнути.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, встановлення юридичного факту, зокрема, проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, можливо як в порядку окремого провадження, так і в порядку позовного провадження залежно від наявності спору про право цивільне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт проживання її та ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 21 грудня 1999 р. по день смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки нотаріусом було роз'яснено, що у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину буде відмовлено у зв'язку з відсутністю документів, котрі підтверджують факт спільного проживання з померлим.

До заяви ОСОБА_1 було надані також відомості про відкриття 18 грудня 2018 р. спадкової справи після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 34, 35, копію заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Казанківського нотаріального округу про прийняття спадщини як спадкоємця четвертої черги, копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_3 (матері спадкодавця), ОСОБА_4 (батька спадкодавця) та ОСОБА_5 (сестри спадкодавця) про їх відмову від спадщини на користь ОСОБА_1

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що наявними у справі доказами не підтверджується спір про право цивільне, а тому висновок суду про таке без встановлення обставин справи є передчасним.

Безпідставним є також посилання суду в оскаржуваній ухвалі не те, що заявник у заяві про встановлення факту не зазначила заінтересовану особу, оскільки таке також не є підтвердження спору про право.

За такого ухвалу суду в силу положень пунктами 1, 4 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - повернення до суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до того суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: С.Ю. Колосовський

Т.Б. Кушнірова

______________________________________________

Повний текст постанови складений 24 квітня 2019 року