Справа № 524/548/19
Провадження № 2/524/1236/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 року Автозаводський районний суд м Кременчука у складі головуючого судді Предоляк О.С, при секретарі судового засідання Гладкій К.О.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог відділ ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
В С Т А Н О В И В:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою 3 по провулку О Кошового 14 Б у м Кременчуці Полтавської області.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 Б у м Кременчуці Полтавської області .
У вказаному житловому приміщені зареєстровані, крім інших, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є членами сім"ї колишнього власника - ОСОБА_5, але не проживають у помешканні.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у відсутність відповідачів не заперечує.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, про дату розгляду справи повідомлений.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились. Повідомлялись судом належним чином, судова повістка направлена відповідачам засобами рекомендованого поштового звязку по місцю реєстрації та оголошенням на сайті судової влади .
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів, а саме договору купівлі продажу від 19.12.2018 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 Б у м Кременчуці Полтавської області .
За адресою: м Кременчук буд. 14 Б кв. 3 по пров. О Кошового зареєстровано місце проживання, крім інших, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 20.01.2010 року.
Позивач зазначає, що відповідачі є членами сім"ї колишнього власника житла - ОСОБА_5, реєстрація їх місця проживання створює йому перешкоди, зокрема у розпорядженні майном
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. (Правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16).
Позивачем виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідачів.
Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідачі не проживають в помешканні, належного позивачу, суд дійшов висновку, що відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування приміщенням.
Судові витрати розподілити згідно ст. 141 ЦПК України
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог відділ ведення реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою 3 по провулку О.Кошового, 14 Б в м Кременчуці Полтавської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк