Справа № 594/1626/18
Борщівський районний суд Тернопільської області
у складі: головуючого Зушман Г.І.
з участю секретаря Кушнір Т.І.
представника позивачки-адвоката ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати відповідачку ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у домоволодінні по вул.Халамеївка,16 с.Цигани Борщівського району Тернопільської області, яке належить їй та її синові ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідачка у справі ОСОБА_4 є дружиною її сина ОСОБА_5, який помер 20 червня 2005 року і після смерті якого у 2006 році відповідачка залишила спірне домоволодіння і з тих пір без поважних причин в ньому не проживає, однак зареєстрована в даному домоволодінні, що створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном.
Позивачка в судове засідання не зявилася, в поданій до суду письмовій заяві просить слухати справу у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Судові витрати просить покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.
Відповідачка у судове засідання не зявилися не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відзиву на позовну заяву не подавала.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просить позовні вимоги задовольнити.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачкою, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2018 року визнано за ОСОБА_2 право власності за законом на Ѕ частину домоволодіння по вул.Халамеївка в с.Цигани Борщівського району Тернопільської області після смерті ОСОБА_6, який помер 20 жовтня 2006 року.
Згідно витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 146594945 від 23 листопада 2018 року та 147342297 від 29 листопада 2018 року позивачці ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований за адресою с.Цигани, вул.Халамеївка,16 Борщівського району тернопільської області.
За даними довідок Борщівської міської ради від 09 листопада 2018 року №456, 14 листопада 2018 року 3453 та акту обстеження житлових умов заявника ОСОБА_7 від 09 листопада 2019 року, невістка позивачки ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою у домоволодінні по вул.Халамеївка,16 с.Цигани Борщівського району Тернопільської області з 17 травня 2002 року, однак не проживає в даному домоволодінні більше 10 років.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що проживала по сусідству із сімєю позивачки і їй відомо, що відповідачка ОСОБА_4 після смерті чоловіка ОСОБА_5 близько року проживала у домоволодінні по вул.Халамеївка,16 с.Цигани, однак потім забрала свої речі та поїхала звідти і з тих пір її там не бачили.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала аналогічні пояснення поясненням свідка ОСОБА_8.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідачка в судове засідання не зявилися, відзиву проти позову не подала.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідачки ОСОБА_4 за місцем постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Отже, відповідачка ОСОБА_4 відсутня по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, її реєстрація у домоволодінні позивачки створює останній певні незручності в реалізації своїх прав власника, а тому позов підлягає до задоволення і відповідачку слід визнати такою, що втратили право на користування житловим приміщенням у домоволодінні розташованому по вул.Халамеївка,16 с.Цигани Борщівського району Тернопільської області, що належить позивачці ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_2
На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ч.1 ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК УРСР та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279, 280, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану в ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такою, що втратила право на користування житлом у домоволодінні розташованому по вул.Халамеївка,16 с.Цигани Борщівського району Тернопільської області, що належить ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, жительці с.Цигани, вул.Халамеївка,16 Борщівського району Тернопільської області, та ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_4.
Судові витрати по справі покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачкою може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 25 квітня 2019 року.