Ухвала

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 639/6179/18

провадження № 61-6012 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., ХоптиС. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Іщенко Валерій Миколайович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова у складі судді Труханович В. В. від 29 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Бровченка І. О., Колтунової А. І., від 26 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_6, ОСОБА_7, на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що 25 лютого 2013 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції КорінькоВ. О. (далі - державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 37432213, за виконавчим листом № 2-190/2011 виданим 29 листопада 2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова, на виконання рішення цього ж суду від 26 вересня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неї на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») боргу у розмірі 835 890,78 грн.

Заявник просила скасувати вказану постанову, оскільки державний виконавець у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження протиправно, на момент відкриття виконавчого провадження сплинув встановлений законом річний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, державним виконавцем в оскаржуваній постанові зазначено суму боргу без врахування погашеної частини боржником.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час звернення стягувача із заявою про примусове виконання судового рішення) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, перебіг якого починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суди попередніх інстанцій установивши, що виконавчий лист № 2-190/2011, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова 29 листопада 2011 року, на виконання рішення цього ж суду від 26 вересня 2011 року був пред'явлений до виконання стягувачем 09 лютого 2012 року, тобто в межах річного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, вірно виходили з того, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», тому дійшли правильного висновку, про відсутність підстав для скасування постанови.

Відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець зазначив такий самий розмір заборгованості, який був зазначений у виконавчому документі - 835 890,78 грн, тому доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем не враховано добровільно сплачену боржниками суму є безпідставними з огляду на відсутність такого обов'язку державного виконавця.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє адвокат Іщенко Валерій Миколайович, на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_6, ОСОБА_7, на дії державного виконавця.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф.Хопта