Справа № 474/844/18
Провадження № 2/474/283/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.19 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фасій В.В.

за участю секретаря Багрін Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитина, яка продовжує навчання, -

встановив:

14.09.2018р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі - відповідач) аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Мигійському коледжі Миколаївського національного аграрного університету, в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини позивач обґрунтовує тим, що відповідач має окрему сім`ю та з моменту окремого проживання батька і дитини, регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від її надання, хоча має таку змогу, так є здоровим, працездатним.

02.11.2018р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого слідує, що останній не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем не вказано у позовній заяві про те, яким чином та у який спосіб, вона як мати, приймає участь у житті їхнього спільного сина. Яким чином вона надає матеріальну допомогу сину, який потребує, на її думку допомоги. Позивачем взагалі не вказано розрахунок суми коштів, яка витрачається ОСОБА_3 на місяць у зв`язку із навчанням, не вказано на що саме він витрачає кошти. В серпні 2015р. відповідач разом зі своєю дружиною та сином ОСОБА_3 разом відпочивали на морському узбережжі у с.Залізний порт Голопристанського району Херсонської області , на базі відпочинку «Бригантина». В липні 2016р. на прохання сина купив новий мобільний телефон марки «Samsung», який коштував 3500 грн. В липні 2017р. перед днем народження сина, провели відпочинок за його власні кошти у піцерії «Релакс» у смт.Криве Озеро, Миколаївської області. В цей же день, дав сину 1000 грн. Також згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.07.2010р. відповідач сплачував до липня 2018р. аліменти на утримання їхнього спільного сина. Заборгованості щодо сплати аліментів у нього не було. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу того, що син потребує матеріальної допомоги, в зв`язку із навчанням, та не вказано про те, що позивач приймає участь у витратах останнього, які він здійснює із навчанням. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати неповнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивачем у позовній заяві не вказано та не надано жодного належного та допустимого доказу для підтвердження наявності обов`язкової сукупності юридичних фактів щодо продовження навчання ОСОБА_3 , що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, і у що нього як у батька є можливість надавати таку допомогу (що він є працездатним та має такий заробіток, який дозволяє утримувати себе та дитину). До матеріалів позовної заяви позивачем надано договір про навчання, підготовку та надання додаткових освітніх послуг Мигійським коледжем Миколаївського національного аграрного університету №17 від 06.08.2018р. та довідку про склад сім`ї позивача в супереч ч.2 ст.95 ЦПК України. Не надано доказів щодо здійснення оплати за цим договором. Акт обстеження матеріально - побутових умов проживання позивача від 28.08.2018р. не відповідає вимогам 77,78,79 ЦПК України. Позивач в позові не послалась на обставини викладені в ст..182 СК України. Також позивачем в супереч ст..199 СК України, не зазначено обґрунтування та не надано жодного доказу, що він може надавати матеріальну допомогу сину.

Крім цього, відповідач зазначає, що його дружина ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, яка періодично проходить обстеження та лікування згідно рекомендацій лікарів. За станом здоров`я вона не працює і перебуває на повному його утриманні. У 2011р. у відповідача стався гіпертонічний криз, внаслідок чого, він з 29.03.2011р. по 08.04.2011р. перебував на стаціонарному лікуванні у міській лікарні №4 м.Миколаєва. Після вказаного випадку, стан його здоров`я погіршився, і він щорічно проходе медичне обстеження та лікування за призначенням лікарів, на що витрачає значні кошти сімейного бюджету.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак 01.03.2019р. звернулася до суду із заявою, в якій просить провести підготовче судове засідання та розгляд справи по суті за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, та наполягає на їх задоволенні. Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, просить стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак 01.03.2019р. звернувся до суду із заявою, в якій просить провести підготовче судове засідання та розгляд справи по суті за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне.

-Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано відділом ДРАЦС Врадіївського РУЮ Миколаївської області від 11.10.2013р., актовий запис №6 (копія паспорта серії НОМЕР_1 від 21.01.2000р.).

-Від спільного шлюбу є повнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.10.2015р.).

- ОСОБА_3 разом з позивачем проживали по АДРЕСА_1 , та знаходилася на її утриманні (довідка Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 4190 від 23.08.2018р., акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.08.2018р.).

-29.10.2018р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_2 (довідка про зняття з реєстрації місця проживання №5618 від 29.10.2018р.).

- ОСОБА_3 . навчається у Мигійському коледжі Миколаївського національного аграрного університету, за спеціальністю Менеджмент, за денною формою навчання з 01.09.2018р. по 01.03.2021р., термін навчання становить 2роки 6 місяців. Стипендію не отримує. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 23 893 грн. (довідка Мигійського коледжу Миколаївського національного аграрного університету за №503 від 20.08.2018р., копія договору №17 від 06.08.2018р. про навчання в Мигійському коледжі Миколаївського національного аграрного університету).

-Відповідно до довідки №143/525 від 21.02.2019р. виданої головним управлінням Держпродспоживслужби в Миколаївській області, ОСОБА_2 . ІПН-НОМЕР_3, працює на посаді головного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, його заробітна плата за період з січня 2018р. по грудень 2018р. становить 195 381 грн. 80 коп.(довідка №143/525 від 21.02.2019р.).

-Згідно довідки виданої МСЕК серії 12ААА №273370 від 01.06.2018р. дружина відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 являється інвалідом 2 групи. Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2019р. Доступні легкі види праці (довідка від 01.06.2018р.).

- Відповідно до історії хвороби №1650, відповідач знаходився в міській лікарні №4 м.Миколаїва, на стаціонарному огляді і лікуванні в терапевтичному відділі з 29.03.2011р. по 08.04.2011р. з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст., ст.2, кризового перебігу з неускладненими кардіо-церебральними кризами, «гіпертензивне» серце, ризик 2. СН-І. Стеатогепатоз. Хронічний холецистит з гипомоторной дискинезією ЖП, ст.ремісії. ХБП -І. МКБ. Хронічний пієлонефрит, ст.ремісії. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., ст. декомпенсації (гіпертонічна, атеросклеротична), ст..субкомпенсація з вегето- вісцеральними кризами.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання.

При прийнятті рішення суд керується:

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Частиною 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тож, у ракурсі положень ч.1 ст. 182 СК України, суд, урахувавши характер навчання ОСОБА_3 , який навчається на денній формі навчання, його потребу у зв`язку із цим у матеріальній допомозі, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який має сім`ю, утримує дружину, яка являється інвалідом ІІ групи, працює, отримує заробітну плату в середньому 15000грн./міс., те, що рівний обов`язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання має також і її батько, виходячи з принципу справедливості та розумності, вважає, що слід визначити частку від доходу/заробітку відповідача, який підлягає стягненню з нього на користь позивача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/10 частини.

В позовній заяві позивач просила стягнути аліменти на утримання сина не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для повнолітньої дитини відповідного віку. Однак нормами Сімейного кодексу України не передбачений мінімальний розмір аліментів, що стягуються на утримання повнолітнього сина (доньки) та чинним законодавством не визначений прожитковий мінімум для повнолітньої дитини. Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову у вказаній частині відмовити.

З відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (14.09.2018р.) і до закінчення навчання (01.03.2021р.), але не більше як до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, двадцяти трьох років.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Фасій