КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 361/7736/17
№ апеляційного провадження:22-ц/824/1130/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Петришин Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

23 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 9 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Банку із заявою, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківcькому сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість з кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконала,у зв'язку із чим станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість ОСОБА_4 з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, з урахуванням штрафу відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), складає 39 205 грн. 27 коп.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 3 грудня 2013 року у розмірі 2 929 гривень 48 копійок, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 1 697 гривень 19 копійок, та заборгованості по відсотках у розмірі 1 227 гривень 29 копійок.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині стягнення заборгованості по процентам і відмови у стягненні пені/комісії, штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відсутній спір між сторонами щодо редакції Умов та Правил і тарифів, якими визначено розмір і порядок нарахування відсотків, пені/комісії і штрафу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи 9 листопада 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики.

Статтею 1050 ЦК України встановлено наслідки порушення договору позичальником: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість, проте позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, а тому, обраховуючи розмір відсотків, суд першої інстанції виходив з облікової ставки Національного банку України.

Повною мірою з висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу Банком надано кошти у виконання вимог кредитного договору від 9 листопада 2012 року.

Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 31 жовтня 2017 року виникла заборгованість, у розмірі 39205,27 грн. з яких:1697,19 грн. - заборгованість за кредитом, 31743,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3421 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1843,11 грн. - штраф (процентна складова).

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем суду не надано.

Колегія суддів вважає, що стягненню з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає комісія з огляду на наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15.

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, Банком не зазначаються, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику

При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Відповідно до частини третьої ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, комісія в розумінні Умов та Правил надання банківських послуг є винагорода, яка сплачується позичальником на користь банку за надані останнім послуги пов'язані з обслуговуванням клієнта.

Таким чином, пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язання та комісія, як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, оскільки відрізняються за своєю правовою природою.

Однак, позивачем в позовній заяві вимагається до стягнення з відповідача 3421 грн.14 коп. заборгованості за пенею та комісією. При цьому, позивачем не розмежовано, який саме розмір пені вимагається ним до стягнення та за який саме період він виник, а також не зазначено яка сума комісії нарахована позивачем та за які саме послуги банку.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю.

Крім того, умовами договору передбачено також стягнення штрафу за неналежне виконання обов'язків по погашенню заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене, з відповідача на користь Банку підлягає стягнення лише штраф у розмірі 500 грн. - фіксованої частини, та процентної складової у розмірі 186 грн. 34 коп.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 9 листопада 2012 року отримала кредитну картку зі строком дії до березня 2016 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у період з 31 січня 2013 року по 31 березня 2016 року.

Згідно довідки Банку, відповідачу направлялось SMS-повідомлення про збільшення відсоткової ставки (а.с.89-90).

Відтак, розмір відсотків, які підлягають стягненню становлять: з 31 січня 2013 року по 31 серпня 2014 відсотки за користування кредитом складають 30%, з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8%, з 31 березня 2015 року по 31 березня 2016 року - 43,2 %.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 31 березня 2016 року заборгованість по відсоткам складала 6439 грн. 68 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9100 грн. 41 коп. з яких 1697,19 грн. - заборгованість за кредитом, 6493,98 грн. - відсотки за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 409 грн. 54 коп. штрафу (процентна складова).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 928 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 9 листопада 2012 року у розмірі 9100 грн. 41 коп. та судові витрати у розмірі 928 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 219 року.

Головуючий

Судді