ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 травня 2019 року

м.Харків

справа № 621/480/19

провадження № 22-ц/818/2431/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»,

боржник - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Вельможної І.В. в місті Зміїв харківської області, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернулося до суду з заявою видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних у загальному розмірі 26 635,21 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про видачу судового наказу. Заявник також просив вирішити питання розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки заявником надані належні письмові докази, якими ТОВ «Харківгаз Збут» обгрунтовує вимоги заяви. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані усі обставини у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. ст. 163, 165 ЦПК України, оскільки заявником не надана копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Крім того, заявлено вимогу з перевищенням строку позовної давності.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України також передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

За приписами ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що у лютому 2019 року ТОВ «Харківгаз Збут» звернулося до суду з заявою видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання, з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних на загальну суму 26 635,21 грн.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку.

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що має підтверджуватися документально.

Матеріали справи свідчать про те, що до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Харківгаз Збут» додано заяву-приєднання ОСОБА_1 до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем (а.с.5).

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав ненадання копії дійсного договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того вбачається, що ТОВ «Харківгаз Збут» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за природний газ станом на 01.11.2018 року у розмірі 26 635,21 грн. (а.с. 3). Довідка про заборгованість ОСОБА_1 за природний газ свідчить про те, що вказана сума заборгованості у розмірі 26 635,21 грн. виникла за період з липня 2015 року по листопад 2018 року. При цьому встановлено, що останній платіж за природний газ здійснено боржником у березні 2017 року (а.с.8). Тобто наявний факт переривання строку позовної давності.

Положення п. 5 ч.1 ст. 165 ЦПК України пов'язує строк позовної давності для відмови у видачі судового наказу саме з моментом виникнення права вимоги, а не періодом заборгованості.

Таким чином відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу з урахуванням того, що ТОВ «Харківгаз Збут» надано достатньо доказів разом із заявою про видачу судового наказу, з урахуванням доведення факту переривання строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються фактичними обставинами справи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Клопотання апелянта на покладення судових витрат на боржника за наслідками розгляду апеляційної скарги не може бути задоволено, оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду заяви по суті заявлених вимог. Наразі розглянуто процесуальне питання. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості стягнути судові витрати з боржника на користь заявника, оскільки не вирішено спір по суті заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»- задовольнити частково.

Ухвалу судді Зміївського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук