Справа № 595/373/19
Провадження 2о/595/17/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучачі справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року заявниця ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт визнання батьківства ОСОБА_3 відносно неї, мотивуючи тим, що вона народилася за час спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Однак, оскільки сторони проживали без укладення шлюбу, за вказівкою матері в свідоцтві про народження дитини у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис «ОСОБА_3». ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Встановлення факту визнання батьківства має значення для реалізації її особистих немайнових та майнових прав.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заяву підтримала, суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько заявниці ОСОБА_3 Після його смерті відкрилася спадщина, залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю). Заявниця є спадкоємцем першої черги за законом. Окрім того, на випадок смерті батько залишив заповіт на її ім'я. Проте виявилося, що спадщина не може бути оформлена нотаріально, оскільки померлий не був записаний в актовому записі про народження її батьком. Померлий визнавав себе батьком ОСОБА_2, дбав про неї, утримував та виховував її.

Представник заінтересованої особа Бучацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що заяву визнає і просить справу розглядати у її відсутності.

Вислухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 ст. 128 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" п. 15 роз'яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з отриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно із ч. 2 та ч. 3ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що померлий ОСОБА_3 проживав з матір'ю заявниці однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно виховували дочку, протягом життя ОСОБА_3 визнав дочку, підтримував її матеріально та морально, брав участь у її вихованні.

Оскільки за життя померлий визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_2, суд вважає за необхідне встановити факт визнання батьківства.

Таким чином, судом отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження ОСОБА_2 від ОСОБА_3, що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами.

Оскільки в адміністративному порядку даний факт встановити неможливо, а від його встановлення залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці, суд, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,263-265,268, 315 ч.2 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення - 22 квітня 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук