Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 742/707/18

провадження № 61-2354 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області,
відповідач-ОСОБА_6,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Чернігівського апеляційного суду у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Вінгаль В. М., Губар В. С., від 10 грудня 2018 року.

Встановив:

У березні 2018 року Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_6 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3. Відомості про батька дітей внесені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Будинок, у якому зареєстрована ОСОБА_6 зі своєю матір'ю та малолітніми дітьми, знаходиться в аварійному стані. Опалення пічне, вода не підведена, ремонт не проводився багато років. Проживаючи окремо від своїх трьох дітей, про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, участі у вихованні та утриманні не приймає, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування нею своїми обов'язками і таке перебування дітей у родині загрожує їх життю та здоров'ю, тому вказане є підставами для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2018 року позовні вимоги задоволені; ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнуті з ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 березня 2018 року і до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину; допущене негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; вирішене питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з неї аліментів сприятиме захисту інтересів дітей. Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався висновком Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області від 05 березня 2018 року № 2-02/162 про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав.

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав щодо дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, та стягнення аліментів відмовлено; ОСОБА_6 попереджена про необхідність змінити ставлення до виконання обов'язків з виховання та утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6; покладено на Прилуцьку районну державну адміністрацію Чернігівської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6. Стягнуто з Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_6 витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до апеляційного суду в сумі 1 568,51 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дітей, оскільки відповідач змінила своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, у справі відсутні докази зловживання ОСОБА_6 алкоголем, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому у задоволенні позову слід відмовити. Стягуючи з Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області судовий збір на користь ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції виходив з положень статті 141 ЦПК України.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року до Верховного Суду Прилуцька районної державна адміністрація Чернігівської області просить скасувати постанову апеляційного суду в частині стягнення з неї судового збору. В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що Законом України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, оскільки він представляв у суді інтереси малолітніх осіб, як орган опіки та піклування.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року, серед іншого, відкрите касаційне провадження у справі та витребувані матеріали справи з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

13 березня 2019 року вказана справа передана на розгляд Верховного Суду.

Правом на подачу відзиву (заперечень) на касаційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області, подаючи позов до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, діяла в інтересах неповнолітніх дітей.

Відповідно до частин першої-другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма застосовується і у випадку коли рішення ухвалено на користь відповідача, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, стягуючи з Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_6 судовий збір сплачений нею при зверненні до суду з апеляційною скаргою в сумі 1 568,51 грн, вказані норми закону залишив поза увагою.

Статтею 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи те, що Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області звільнена від сплати судового збору за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги, а судом апеляційної інстанції неправильно застосовано закон, тому постанова апеляційного суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до положень статті 412 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

В решті постанова Чернігівського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року в касаційному порядку не переглядається.

Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України

Постановив:

Задовольнити касаційну скаргу Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області.

Скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року в частині стягнення з Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_6 витрат, понесених на сплату судового збору при зверненні до апеляційного суду в сумі 1 568,51 грн та ухвалити в цій частині нове рішення.

Компенсувати на користь ОСОБА_6сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 568,51 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська