Справа № 463/2628/17
Провадження № 2/463/179/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь 401 503,21 грн. відшкодування в порядку регресу, а також 6 022,55 грн. судового збору.

Позов мотивує тим, що 19.11.2016 року на вул.Зелена, 298, у м.Львові відбулось ДТП за участі транспортного засобу марки «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_3, та транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», д.н.з. DHA 848, під керуванням відповідача ОСОБА_2, що спричинило пошкодження автомобілів. Постановою Личаківського районного суду м.Львова, ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП. Так як на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», то останній на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, поданої потерпілою стороною ОСОБА_3, виплатив такому страхове відшкодування в розмірі 401 503,21 грн., з яких 383 204,50 грн. вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу; 10 945,62 грн., 4 520,00 грн., 2 833,09 грн. кошти на усунення прихованих дефектів, виявлених під час проведення ремонтних робіт. В порядку вимог ст.993 ЦК України позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача ОСОБА_2, як заподіювача шкоди.

Представник позивача у судове засідання з розгляду даної справи не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Крім того, згідно поданого заперечення на відзив (а.с.116-117) обґрунтованість заявленого позову мотивував положеннями ст.27 Закону України «Про страхування» та ст..993 ЦК України.

Відповідач та його представник у судове засідання з розгляду даної справи не зявилися, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач до судового засідання скерував клопотання про розгляд справи у його та представника відсутність, проти позову заперечує в повному обсязі (а.с.186). 13.11.2017 року скерував на адресу суду заперечення проти позову (а.с.94-96), які в редакції ЦПК України після набрання чинності змінами від 03.10.2017 року вважаються відзивом на позов. Згідно поданого заперечення просив відмовити в задоволенні позову у звязку з його безпідставністю. Вважає, що не є належним відповідачем у справі, а відтак не є особою, яка зобовязана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. На момент скоєння ДТП він на законних підставах керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. DHA 848: мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на вказаний авто у вигляді технічного паспорту, який йому було надано литовською компанією «Совілія» для виконання трудових обовязків. Вважає, що оскільки шкода була заподіяним ним при виконанні службових обовязків, то відповідальність має нести роботодавець, як особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Крім того, вважає, що позивачем не долучено до матеріалів справи підтверджуючих документів на право здійснення ФОП ОСОБА_4 оціночної діяльності, що ставить під сумнів правомірність вимог позивача та правильність розрахунку відновлювального ремонту КТС.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 02.04.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою судді від 12.06.2017 року відкрито провадження по справі (в редакції ЦПК України до набрання чинності змінами від 03.10.2017 року).

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року з призначенням справи до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 20.07.2018 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №833001/4610/0000743, відповідно до умов якого страховик прийняв на себе обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування на умовах та в порядку, визначеному в договорі, по страховому випадку із застрахованим транспортним засобом марки «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.15-23).

Згідно довідки №235454 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14), 19.11.2016 року на вул.Зелена, 298, у м.Львові відбулось ДТП за участі транспортного засобу марки «Volvo XC90», д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_3, та транспортного засобу марки «Volkswagen Golf», д.н.з. DHA 848, під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження автомобілів.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 20.12.2016 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні вищеописаного ДТП (а.с.75).

22.11.2016 року ОСОБА_3, як потерпіла у ДТП сторона, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.8).

З метою визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля НОМЕР_2, було складено Звіт про оцінку КТС №01-07/12-1 від 19.12.2016 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 448 221,91 грн. (а.с. 24-30).

Відповідно до рахунку №1033360 від 16.12.2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 383 204,50 грн. (а.с. 9-10).

На підставі Страхового акту №00208740 від 27.12.2016 року та наказу №00208740 від 27.12.2016 року позивачем було прийнято рішення здійснити потерпілій стороні ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування у розмірі 383 204,50 грн. (а.с.6-7), факт виплати яких ОСОБА_3 підтверджується долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №046926 від 29.12.2016 року (а.с.44).

Крім того, під час проведення ремонтних робіт були виявлені приховані дефекти, вартість яких становила 15 465,62 грн. (10 945,62 грн. + 4 520,00 грн.) та 2 833,09 грн., що стверджується рахунком №1034732 від 30.01.2017 року, №1035357 від 24.02.2017 року (а.с.49,73).

На підставі Страхових актів №00208740 від 28.02.2017 року, №00208740 від 18.04.2017 року та наказів №00208740 від 28.02.2017 року, №00208740 від 18.04.2017 року позивачем було прийнято рішення здійснити потерпілій стороні ОСОБА_3 дооплату страхового відшкодування у розмірі 15 465,62 грн. (10 945,62 грн. + 4 520,00 грн.) та 2 833,09 грн. (а.с.45,46), факт виплати яких ОСОБА_3 підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень №009501 від 10.03.2017 року, №009504 від 10.03.2017 року, №016714 від 24.04.2017 року (а.с.67,68,74).

У відповідності до положень ст.1166 ЦК України, шкода, завдану майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

З урахуванням вищезазначеного до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача ОСОБА_2 згідно ст. 993 ЦК України.

Покликання сторони відповідача про те, що не є належним відповідачем та не може відповідати за заподіяну шкоду суд вважає хибним, оскільки відповідачем на підтвердження своїх покликань не представлено суду документів про перебування у трудових відносинах з литовською компанією «Совілія», що б свідчило про спричинення шкоди під час виконання службових обовязків.

А тому суд вважає, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 022,55 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15,16,256,261,993,1166,1187 ЦК України, ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273, 354,355 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: 79014, м.Львів, вул.Рєпіна, 12А/2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 70а, п/р 265061822 в АТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ» МФО 380805) 401 503,21 грн. (чотириста одна тисяча пятсот три гривні двадцять одна копійка) страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації та проживання: 79014, м.Львів, вул.Рєпіна, 12А/2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 70а, п/р 265061822 в АТ «ОСОБА_5 АВАЛЬ» МФО 380805) 6 022,55 грн. (шість тисяч двадцять дві гривні пятдесят пять копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 12 квітня 2019 року.

Суддя: Шеремета Г. І.