справа №176/707/19
провадження №2/176/418/19
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

23 квітня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй на праві приватної власності, належить квартира АДРЕСА_2.

Після оформлення права власності на квартиру, вона на прохання брата, в серпні 2014 року зареєструвала в цій квартирі невістку з племінниками, а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 Але, відповідачка разом з дітьми в даній квартирі жодного дня не проживали. Належні їм речі в квартирі відсутні. Їх реєстрація у квартирі носила суто формальний характер. Невдовзі, після реєстрації, відповідачка з братом та племінниками виїхали проживати за межі України. Під час виїзду невістка з дітьми з реєстраційного обліку не знялися. Однак, на даний час, наміру повернутися в Україну вони не мають, а також не мають можливості прибути в Україну для зняття з реєстрації. Рішенням суду від 14 листопада 2018 року ОСОБА_7, матір малолітнього ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до вказаного рішення відповідачка була знята з реєстрації місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_6. Разом із нею з реєстрації зняті і її малолітні діти ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, як особи які не досягли 14 річного віку, а неповнолітній ОСОБА_4 залишився зареєстрованим за вказаною адресою. Однак, він на даний час проживає зі своєю матірю, відповідачкою по справі, за межами України. Реєстрація неповнолітнього ОСОБА_5 у квартирі створює їй перешкоди у її користуванні, оскільки вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не зявились.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась, відзиву щодо позову не надала, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Від представника служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без її участі за наявними у справі документами та прийняти законне рішення.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири під номером 65, що знаходиться в будинку під номером 34, розташованому на вулиці ОСОБА_9, що в м. Жовті Води, Дніпропетровської області, від 02.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований Жовтоводським МБТІ, ОСОБА_2 є власницею вищезазначеної квартири. /а.с.8/ Право власності на квартиру також підтверджується технічним паспортом та витягом з реєстру права власності на нерухоме майно. /а.с.10-12/

Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у спірній квартирі окрім позивача ОСОБА_2, зареєстровані проживаючими її син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9 та племінник ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10. /а.с.9-11/

Рішенням Жовтоводського міського суду від 14 листопада 2018 року ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3. /а.с.18-19/

Із письмових заяв сусідів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які є в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_10 з 2015 року на проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, у під'їзді та дворі їх не бачили після 25.06.2015 року /а.с.13-15/.

Поважні причини непроживання відповідача та її сина за вказаною адресою судом не встановлено.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз'яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання.

Позивач, ставлячи питання про визнання неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в у квартирі АДРЕСА_4посилається на те, що останній у квартирі не мешкає, обрав місцем свого постійного проживання місце проживання його матері ОСОБА_3, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла 14 років вільно обирає собі місце проживання.

Отже ОСОБА_5 обрав своїм місцем проживання місце проживання своєї матері, з якою разом і проживає, таким чином втративши право користування спірним житловим приміщенням.

Також, залишаючи за неповнолітнім ОСОБА_4 право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Франка 34/65, визнавши його матір такою, що втратила право користування житловим приміщенням, порушується принцип ст.6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яким передбачено, що дитина не може бути розлучена з матірю, батьком, крім випадкових обставин.

Таким чином, оскільки неповнолітній ОСОБА_5, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є приватною власністю, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, обрав місцем свого проживання місце проживання своєї матері ОСОБА_3, яка рішенням суду визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню і ОСОБА_3 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судові витрати позивач в позовній заяві просила віднести на її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282,

287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В АЛ И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 з третьою особою Службою у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати неповнолітнього сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_6.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Повне найменування сторін.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, зареєстрована проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_15