Справа № 369/4066/19
Провадження № 2/369/2546/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 12 вересня 2012 року між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1564.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього та дружини народилась дочка ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_4.

На даний час малолітні діти проживають разом із позивачем за адресою АДРЕСА_1, та знаходяться на повному його утриманні.

Позивач відповідально ставиться до виконання свої батьківських обов'язків, що полягає в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанні, підготовки до самостійного життя.

З його сторони діти повністю забезпечені необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, доступом до культурних та інших духовних цінностей.

Ним здійснюється спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Він сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та виявляє інтерес до їх внутрішнього світу.

Стан здоров'я позивача, матеріальне становище, наявність власного житла повністю дозволяють утримувати та виховувати малолітніх доньок.

В той же час, у відповідача ОСОБА_5 немає постійного заробітку. Вона зловживає спиртними напоями, а також ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, та відповідно не приділяє достатньо часу для розвитку та виховання їх дітей. Тим самим відповідач може зашкодити нормальному розвитку дітей, та негативно вплинути на їх подальше життя.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітні доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дати ухвалення рішення і до досягнення ними повноліття.

Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з їх батьком ОСОБА_1.

Ухвалою від 01.04.2019 року відкрито провадження у даній справі.

10.04.2019 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява згідно якої він просив розгляд справи проводити у його відсутності. Вимоги позову щодо визначення місця проживання дітей підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити.

Вимоги позову щодо стягнення аліментів просив залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Також просив долучити до матеріалів справи копію рішення суду про розірвання шлюбу, висновок Києво-Святошинської РДА про визначення доцільності місця проживання дітей та копію нотаріально посвідченого договору про визначення батьківських прав.

10.04.2019 до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 згідно якої вона просила розгляд справи проводити у її відсутності. Вимоги позову визнала в повному обсязі та просила їх задоволити.

Додатково в пояснення зазначила що між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 03.04.2019 був укладений нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей та здійснення батьківських прав.

Згідно даного договору постійне місце проживання дітей значено з батьком ОСОБА_1. Однак обоє з батьків мають право і обов'язок на виховання, лікування, духовний та фізичний розвиток дітей.

В договорі прописані всі узгоджені аспекти щодо їх участі у вихованні і спілкування з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В зв'язку з чим просила зазначити положення даного договору при ухваленні рішенні по даній справі.

Ухвалою суду від 11.04.2019 вимоги позову щодо стягнення аліментів залишені без розгляду.

Враховуючи визнання відповідачем вимог позову, суд керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 12 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1564.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась дочка ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_4.

Малолітні діти разом з батьком ОСОБА_1 проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_2, та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою від 25.03.2019 № 940 виданою Софіївсько-Борщагівською сільською радою.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї, складеного депутатом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 02.04.2019, гр. ОСОБА_1 створено всі необхідні умови для належного проживання, відпочинку та розвитку дітей.

Малолітня дитина ОСОБА_3, зарахована до 2 класу ПЗНЗ «Німецько-українська міжкультурна школа м. Києві», що підтверджується довідкою від 22.03.2019 № 39, виданою директором начального закладу.

Малолітня дитина ОСОБА_4, відвідує дитячий мовний клуб «Кіта» при ПЗНЗ «Німецько-українська міжкультурна школа м. Києві», що підтверджується довідкою від 22.03.2019 № 40, виданою директором начального закладу.

Згідно характеристики виданої на ім'я ОСОБА_1 від 26.03.2019 року, останній є засновником та комерційним директором ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ОПТІМ», зарекомендував себе як грамотний і висококваліфікований фахівець, ефективний керівник, відповідальна, цілеспрямована і працелюбна людина. Як особистість ОСОБА_1 - людина чесна, справедлива, емоційно-врівноважена, хороший сім'янин.

Позивачем надано до суду сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду (Серія 2РРС № 310608) та медичну довідку про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (Серія 2ААМ № 079795).

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 09 квітня 2019 року (протокол № 7) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) вважає за доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком - гр. ОСОБА_1 (висновок від 10.04.2019 № 3137769.1787.2).

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2019 розірвано шлюб, зареєстрований 12 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1564.

03.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П., було посвідчено договір про визначення місця проживання, виховання дітей та здійснення батьківських прав між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Договір зареєстровано реєстрі за № 645.

Згідно з даним договором позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 визначили місце проживання, участь у вихованні дітей та здійснення ними, як батьками їх батьківських прав стосовно їх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на момент укладення цього договору є малолітніми.

Згідно основних принципів даного договору суперечок щодо виховання Дітей між батьками немає. Батьки зобов'язані сприяти всебічному фізичному та моральному розвитку Дітей. Батьки зобов'язані вживати всіх можливих дій, щоб забезпечити Дітям проведення однакової кількості часу як з Батьком, та і з Матір'ю. Батьки беруть на себе зобов'язання належним чином виконувати передбачені цим Договором та чинним законодавством обов'язки по вихованню Дітей.

Батьки зобов'язуються утримуватися від дій, здатних погіршити відношення Дітей до іншого з Батьків, наприклад, шляхом умисного формування у них негативного образу про іншого з Батьків. Батьки зобов'язані докладати зусиль для того, щоб зберегти позитивної форму відносин Дітей з іншим з Батьків, не чинити впливу на Дітей з метою погіршення відносин з іншим з Батьків і не втручатися в особисте життя іншого з Батьків. Кожен з Батьків зобов'язується утримуватися від обговорення поведінки іншого з Батьків в присутності Дітей, окрім якщо він/вона згадує про іншого схвально або прихильно. Жоден Батьків не повинен обговорювати юридичні або фінансові питання Батьків у присутності Дітей або з Дітьми. Батьки повинні обговорювати ці питання безпосередньо один з одним, не через Дітей. Жоден із Батьків не повинен безпідставно розпитувати Дітей про діяльність іншого з Батьків. Жоден із Батьків не повинен просити Дітей тримати будь-яку інформацію секреті від іншого з Батьків та допускати, щоб інші особи просили Дітей про це. Жоден і батьків не повинен контролювати телефонні розмови між Дитиною та іншим з батьків. Якщо один із Батьків вступає у повторний шлюб, то він/вона несе обов'язок ознайомити свого нового чоловіка/дружину з умовами цього Договору та сприяти дотриманню своїм новим чоловіком/дружиною намірів Батьків, передбачених у цьому Договорі. Батьки мають бути зазначені, як батьки Дитини в усіх записах (навчальний, медичних тощо), а також мають бути першими зазначені як контактні особи у надзвичайних ситуаціях перед іменами будь-яких інших родичів або третіх осіб. Обом Батькам має бути наданий повний доступ до всіх записів щодо Дитини, які зберігаються третіми особами, включаючи, без обмеження, записи щодо освіти, медичні записи тощо.

Батьки досягли згоди і підписанням цього Договору засвідчують своє волевиявлення щодо того, що Діти будуть проживати разом з Батьком.

Відповідно до частин другої, восьмої-десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_2, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи викладене та всі істотні обставини які мають значення, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, зібрані докази і давши їм належну правову оцінку,суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком - гр. ОСОБА_1.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стаття 206 ЦПК України визначає що Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст.3, 6, 7, 141, 157, 160, 161 СК України,ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 200, 223, 258, 263, 264, 265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком - ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11 квітня 2019 року.

Суддя: Дубас Т.В.