ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/6108/17 (категорія: відшкодування шкоди)

Провадження № 22ц/818/1122/19

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справуапеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2018 року (суддя - Гримайло А.М.)

у цивільній справі (№ 642/6108/17) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження квартири, -

встановив:

04.12.2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 10 236,04 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтовані позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1, яка має суміжну стіну з квартирою позивача НОМЕР_2.

25 вересня 2017 року близько 17 години, коли позивач прийшла до дому, то побачила, що в її квартирі було вибито стіну. З літку 2017р. і по теперішній час в квартирі НОМЕР_1 проводяться ремонтні роботи, при проведенні яких і було пошкоджено стіну.

Згідно з актом комісії комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р., причиною пошкодження було механічний вплив з квартири НОМЕР_1 в квартиру НОМЕР_2. Вибита стіна має розмір отвору 25см. на 14см., також були пошкоджені шпалери (та для ліквідації отвору все одно потрібно знімати два полотна шпалер), у зв'язку з чим квартира позивача потребує ремонту, вартість якого за висновком спеціалістів складає 7040 грн., на ремонтні роботи, та 3 196,04 грн., на оплату послуг експерта, що підтверджується доданим до заяви висновком експертного дослідження №20 від 15.11.2017року та квитанції № 23 про сплату за подання послуги по виконанню судової будівельно - технічного дослідження

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 10236,04 грн., судові витрати в даній справі, а саме - судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог суд вирішив відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, з тих підстав, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, та прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3зазначає, що показання свідка ОСОБА_5 не можуть бути прийняті до уваги при прийнятті рішення, оскільки даний свідок є другом позивача та має юридичну заінтересованість у вирішенні справи. Свідок ОСОБА_6, майстер дільниці №28 КП «Жилкомсервіс» прямо вказав, що отвір, який зв'явився в стіні позивача нібито через механічний вплив з квартири НОМЕР_1, дійсно має округлу форму, схожу на форму вимикача світла, який мав там знаходитися, але був перенесений позивачем.

Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку в рішенні щодо показань свідка ОСОБА_7, начальника дільниці №28 КП «Жилкомсервіс», який, підтвердивши слова свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, вказав, що під час огляду квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_3, та надаючи та підписуючи відповідні Акти обстеження, КП «Жилкомсервіс» надає виключно оціночний висновок, який в жодному разі не є «істиною в останній інстанції», оскільки фахівці КП «Жилкомсервіс», які проводили таке обстеження не є експертами, тому можуть надавати лише оціночні судження. Також ОСОБА_7 вказав, що реальну причину заподіяння шкоду позивачу може визначити виключно Науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Бокаріуса.

Також на думку скаржника, необґрунтованою є позицією суду щодо неприйняття до уваги Акт КП «Жилкомсервіс» від 09.02.2018, нібито через ще, що такий акт складався через 4 місяці після заподіяння шкоди. Відповідач звернувся до КП «Жилкомсервіс» із проханням повторно провести дослідження квартир одразу після того, як дізнався, про те, що позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам по справі та прийнято законне рішення.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу зазначала, що свідок ОСОБА_6, майстер КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 вказав, що сам по собі отвір не міг утворитись і що дійсно був механічний вплив з квартири НОМЕР_1, свідок ОСОБА_8, інженер КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 не надавала ніяких доказів, що до знаходження вимикача світла, але повідомила, що не була присутня при додатковому обстеженні згідно якого було видано додатковий акт від 09.02.2018р., свідок ОСОБА_7, начальник КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 також підтвердив, що саме механічний вплив з квартири НОМЕР_1 став причиною утворення отвору в квартирі НОМЕР_2, та також повідомив, що не був присутній при додатковому обстеженні згідно якого було видано додатковий акт від 09.02.2018р. В первинному акті комісії КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р., чітко зазначена причина виникнення отвору в стіні, а саме механічний вплив із квартири НОМЕР_1, та не вказано, що він є лише оціночним. Таким чином, доводи позовної заяви підтверджуються показами свідків.

Також, акт комісії КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 09.02.2018р., що до додаткового обстеження квартири НОМЕР_2 не є дійсним, так як був складений 09.02.2018р., але додаткового обстеження саме квартири НОМЕР_2 включно по 09.02.2018р., не проводилося, участі в обстеженні вона не приймала, що є порушенням в даному акті. Жодних доказів щодо проведення додаткового обстеження подано не було, а натомість члени комісії підтвердили, що не були присутніми при додатковому обстеженні. Тобто такий акт не має юридичної сили та не повинен прийматися до уваги.

Таким чином, на думку ОСОБА_4, що акт комісії КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р., є первинним документом, що складений на дійсному обстеженні, та складений у той період коли чітко без вагань можливо було встановити походження та причину виникнення отвору в стіні, а не ґрунтуватися на можливостях та припущеннях. В первинному акті від 29.09.2017р., навіть з огляду лише квартири НОМЕР_2, чітко зазначена причина виникнення отвору в стіні, а саме механічний вплив із квартири НОМЕР_1, так як на той час було видно вибитий на крізь отвір. Про що свідчать фотокартки зроблені в той час коли в квартирі НОМЕР_1 ще не було замуровано отвір та не знищено з вини відповідача докази його провини.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що всі працівники КП «Жилкомсервіс» вказували на те, що отвір в стіні має округлу форму вимикача світла, який мав там знаходитися, але, в порушення технічної документації, був перенесений позивачем в інше місце. Щодо цих фактів показання давали ОСОБА_6. ОСОБА_8, ОСОБА_7 Таким чином, докази, які підтверджують вину відповідача - відсутні. Склад цивільно-правового правопорушення - відсутній. Відповідно, відсутні підстави стягнення з відповідача матеріальної шкоди і зв'язку із відсутністю підстав такого стягнення.

ОСОБА_4 подала клопотання про витребування інформації від Управління патрульної поліції м. Харкова та виклик свідків. Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України встановлено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи, яке не передбачає виклик свідків. Вказане клопотання не містить виняткових обставин для зміни порядку розгляду апеляційної скарги і таким чином не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 7040 грн. та суми, сплаченої за проведення проведеного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром висновку експертного дослідження № 20 від 15.11.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1, яка має суміжну стіну з квартирою позивача НОМЕР_2.

Згідно з актом комісії КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р., причиною пошкодження було механічний вплив з квартири НОМЕР_1 в квартиру НОМЕР_2. В ході огляду зафіксовано, що у квартирі НОМЕР_2 вибита стіна (суміжна із квартирою НОМЕР_2) має розмір отвору 25см. на 14см., також були пошкоджені шпалери.

Відповідно висновку експертного дослідження, проведеного Харківським науково- дослідним експертно-криміналістичним центром № 20 від 15.11.2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_2, зазначених в акті обстеження КП «Жилкомсервіс» № 28 від 29.09.2017 року внаслідок порушення штукатурного шару та цілісності шпалер на стіні суміжній з квартирою НОМЕР_1 складає 7040 грн.

Вартість проведення дослідження Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром становить 3196,04 грн., що підтверджується доданим до заяви висновком експертного дослідження №20 від 15.11.2017 року та квитанцією № 23 про сплату за подання послуги по виконанню судової будівельно-технічного дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

На підтвердження обставин, які обґрунтовують позицію позивача, щодо пошкодження сумісної стіни між квартирами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в буд. 59 по вул. Іллінській в м. Харкові з вини відповідача та розміру спричиненого таким пошкодження шкоди, позивачем було надано до суду ряд доказів, зокрема акт комісії КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р., висновок експертного дослідження, проведеного Харківським науково- дослідним експертно-криміналістичним центром № 20 від 15.11.2017 року, допит свідків, які були належним чином досліджені та оцінені судом першої інстанції. Саме на підставі таких доказів суд першої інстанції й прийшов до обґрунтованого висновку по суті позовних вимог, з яким погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт КП «Жилкомсервіс» дільниці №28 від 29.09.2017р. є неналежним доказом наявності вини відповідача у пошкодженні суміжної стіни належної позивачу квартири, не заслуговують на увагу, оскільки цей акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося пошкодження; подія, що трапилася; наслідки та причини пошкодження.

Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги акт КП «Жилкомсервіс» від 09.02.2018 року є безпідставними, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначений акт складено більш ніж через 4 місяці після виявлення пошкодження у стіні квартири НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Доводи апеляційної скарги, за відсутності будь-яких доказів, що їх підтверджують,щодо відсутності вини відповідача у заподіянні шкоди є припущеннями, на яких, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися доказування. Проте відповідачем не заявлялося клопотання про призначення у справі судової експертизи, яка б визначили причину заподіяння шкоди.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та надав належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів у справі та висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина