Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 638/3147/15-ц

провадження № 61-8442 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник-ОСОБА_6,
заінтересовані особи:- - - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», начальник Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7, державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Карпов Олександр Вікторович,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Аркатової К. В. від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б. від 15 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_6, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», начальник Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7, державний виконавець Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області КарповОлександр Вікторович, на рішення державного виконавця.

Встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргами на рішення та дії державного виконавця та просив визнати постанову державного виконавця від 02 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 51117648 неправомірною, зобов'язати державного виконавця Червонозаводського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Карпова О. В. відновити виконавче провадження № 51117648; визнати постанову начальника Червонозаводського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження № 51233105 неправомірною, зобов'язати начальника Червонозаводського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_7 відносити всі скасовані заходи примусового виконання рішення суду.

В обґрунтування скарг посилався на те, що в провадженні державного виконавця Червонозаводського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області знаходиться на виконанні виконавче провадження ВП № 51117648 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 447 977,11 грн, відповідно до виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року по справі № 638/3147/15-ц.

17 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51117648, яку банк отримав 19 травня 2016 року.

17 травня 2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 51117648 винесено постанову про арешт коштів боржника.

25 травня 2016 року державним виконавцем Карповим О. В. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 51117648 до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51233105.

02 червня 2016 року начальником Червонозаводського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 винесено постанову про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51233105, якою скасовані всі заходи примусового виконання рішення суду, вжиті державним виконавцем в межах здійснення виконавчого провадження ВП № 51117648 та зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51233105.

Зазначив, що підставою скасування примусового виконання рішення суду начальник відділу вказав на відсутність доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, що нібито не дозволило боржнику сплатити борг у добровільному порядку, однак це твердження не відповідає дійсності, оскільки матеріали виконавчого провадження містять відомості про його отримання боржником та підтверджується самим банком, отже боржник своєчасно отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та мав необхідний час для добровільного виконання рішення суду. Вказав, що винесення постанов про арешт коштів та майна боржника одночасно з постановою про відкриття провадження є цілком законним та ніяк не залежить від того, чи виконане зобов'язання боржника у добровільному порядку.

Вказав, що 27 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та в цей же день була затверджена особисто начальником відділу, однак через п'ять днів без будь-яких підстав взяв матеріали виконавчих проваджень на перевірку та неправомірно скасував всі постанови, тим самим фактично посприяв боржнику у його намаганні не виконати рішення суду.

Зазначив, що строк на самостійне виконання боржником виконавчого документу сплив 24 травня 2016 року, а боржник в цей строк фактично зобов'язання не виконав, жодних дій на самостійне виконання не вчинив, жодних заяв про наміри виконати виконавчий документ не подавав, однак начальник відділу провів перевірку та скасував всі постанови тільки 02 червня 2016 року, тобто через 9 днів після спливу строку на самостійне виконання боржником виконавчого документу, знаючи про те, що виконавчий документ станом на день перевірки не виконаний, отже виконавча служба зобов'язана вживати заходи примусового виконання.

02 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51117648.

ОСОБА_6 зазначив, що підставою закінчення виконавчого провадження є те, що в заяві про відкриття виконавчого провадження від 16 травня 2016 року стягувач вказав про наявність об'єктів нерухомого майна, що належить боржнику - юридичній особі, проте документально цього не підтверджує, що в свою чергу означає, що виконавчі дії мають проводитись за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника - юридичної особи.

Вказав, що цей висновок держаного виконавця не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства, оскільки стягувачем надано докази наявності майна боржника на території Червонозаводського району м. Харкова.

Вважав, що за наявності сумнівів в наявності майна боржника на території Червонозаводського району м. Харкова державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, тобто державний виконавець міг самостійно без будь-яких перешкод отримати інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність у боржника на території Червонозаводського району м. Харкова, але не зробив цього, тому вважав, що постанова державного виконавця від 02 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 51117648 є неправомірною, а виконавче провадження підлягає відновленню, оскільки незаконними діями державного виконавця порушено право стягувача на вибір місця виконання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року об'єднано в одне провадження скарги банку та ОСОБА_6

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року у задоволенні скарг ОСОБА_6 - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що права ОСОБА_6 не порушені, а тому у задоволенні скарг слід відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, тому ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування немає.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_6 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скарги.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що судами не з'ясовано обставин направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Правом на подачу відзиву (заперечень) на касаційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 лютого 2018 року справа передана на розгляд Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що у провадженні Червонозаводського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області знаходилося на виконанні виконавче провадження ВП № 51117648 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 447 977,11 грн, відповідно до виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року по справі № 638/3147/15-ц.

17 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51117648.

17 травня 2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 51117648 винесено постанову про арешт коштів боржника.

17 травня 2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 51117648 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

25 травня 2016 року державним виконавцем Карповим О. В. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 51117648 до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51233105.

25 травня 2016 року винесено постанову про стягнення з банку виконавчого збору.

02 червня 2016 року начальником Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7 за результатами розгляду скарги боржника винесено постанову про перевірку зведеного виконавчого провадження № 51233105 та скасування заходів примусового виконання рішення суду, вжиті державним виконавцем в межах здійснення виконавчого провадження ВП № 51117648 та зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51233105.

02 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51117648 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 в частині визнання постанови державного виконавця від 02 червня 2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 51117648 неправомірною суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено місце виконання рішення та виконавчі мають дії проводитися державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Установлено, що постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 25 травня 2016 року виконавче провадження № 51117648 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51233105.

Оскільки установлено, що місцезнаходженням ПАТ КБ «ПриватБанк» є м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, а Харківське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» є відокремленим структурним підрозділом ПАТ КБ «ПриватБанк» без статусу юридичної особи, тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині, оскільки закриваючи виконавче провадження (№ 51117648) державний виконавець виходив з вимог законодавства щодо місцезнаходження юридичної особи. Крім того, матеріали справи свідчать про те, що у всіх виконавчих документах зазначено місцезнаходження юридичної особи - м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки суди першої та апеляційної інстанціїправильно встановили характер правовідносин між сторонами у справі та обґрунтовано застосували норми статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин), що регулюють спірні правовідносини, тому наявні підстави для залишення касаційної скарги в цій частині без задоволення, а судових ухвал без змін.

Постановою начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року скасовані заходи примусового виконання рішення суду, вжиті державним виконавцем в межах здійснення зведеного виконавчого провадження № 51233105, знято арешти, тобто скасовані постанови державного виконавця про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Суди попередніх інстанцій відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання постанови начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ 51233105 неправомірною, виходили з того, що Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинного, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено повноваження начальника відділу на здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, крім того начальник відділу має право у разі, якщо рішення суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, повністю погодитися із зазначеними висновками судів не можна з таких підстав.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно із статтею 383 ЦПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано Розділом VІІ ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання постанови начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ 51233105, яка здійснена за заявою боржника, неправомірно залишили поза увагою те, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені боржником лише до суду, який видав виконавчий документ.

В частині арешту коштів боржника права державного виконавця, у процесі здійснення виконавчого провадження, передбачені частиною третьою статі 11, частиною третьою статті 19 та частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В частині відмови у задоволенні скарги щодо зобов'язання начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 відновити всі скасовані заходи примусового виконання рішення суду, судові рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін, оскільки відновлення заходів примусового виконання рішення суду передбачено чинним законодавством в рамках того зведеного виконавчого провадження, до якого приєднаний виконавчий документ скаржника.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв'язку з наведеним, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвали суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні скарги про визнання постанови начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ 51233105 неправомірною підлягають скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про задоволення скарги та визнання постанови начальника Червонозаводського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ 51233105 неправомірною.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Судові ухвали судів першої та апеляційної інстанцій в визнання бездіяльності протиправною є правильними та обґрунтованими, а тому підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Задовольнити частково касаційну скаргу ОСОБА_6.

Скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні скарги про визнання постанови начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ № 51233105 неправомірною та ухвалити в цій частині нове рішення, яким скаргу в цій частині задовольнити.

Визнати постанову начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7 від 02 червня 2016 року про перевірку зведеного виконавчого провадження ЗПВ № 51233105 неправомірною.

В решті ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська