Справа № 527/307/19
провадження 2/527/339/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Левицької Т.В.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 527/307/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів згідно боргової розписки,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів згідно боргової розписки. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 19 травня 2017 року надав ОСОБА_3 у борг грошові кошти в розмірі 42600 гривень на пів року, тобто з 19 травня 2017 року по 19 листопада 2017 року. Даний факт підтверджується борговою розпискою. Відповідачем було сплачено відсотки у розмірі 3420 грн за користування грошовими коштами, а також в подальшому строк боргової розписки продовжено за проханням відповідача до 19 травня 2018 року. На даний час кошти не повернуті, 3% річних та втрати від інфляції становлять 3124,68 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 42600 грн гривень боргу, 3124,68 грн (3 % річних та втрати від інфляції).

До судового засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 направили заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали , посилаючись на підстави та обставини, вказані в ньому та просили його задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Згідно дослідженої в судовому засіданні розписки, ОСОБА_3 взяв у борг від ОСОБА_2 42600 грн з 19.05.2017 року на пів року до 19.11.2017 року. Згідно цієї ж розписки, в подальшому договір позики продовжено до 19.05.2018 року.

Взяті себе зобовязання за договором позики позичальник ОСОБА_3 не виконав, позичені кошти позикодавцю у встановлений строк не повернув.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно із нормами статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Таким чином, наявна в матеріалах справи розписка є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Таким чином, у позичальника ОСОБА_3 (відповідача) виник борг перед позикодавцем ОСОБА_2 (позивачем ) по поверненню позики в сумі 42600 гривень.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Кодексу.

Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно проведеного розрахунку, інфляційне збільшення боргу за період з 19.05.2018 по 05.02.2019 року становить 2207,68 грн.

Крім того, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми за період з 19.05.2018 по 05.02.2019 року, що становить 917 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,16, 192, 526, 530, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.13, 80, 141, 76-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів згідно боргової розписки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 інфляційне збільшення боргу за період з 19.05.2018 по 05.02.2019 року в сумі 2207,68 грн та 3% річних від простроченої суми за період з 19.05.2018 по 05.02.2019 року, що становить 917 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін :

позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: 18029, АДРЕСА_1, НОМЕР_2, рнокпп НОМЕР_3);

представник позивача: ОСОБА_4 (м. Черкаси, бул. Шевченка, 222, офіс1);

відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: 39072, АДРЕСА_2, НОМЕР_4, рнокпп: НОМЕР_1).

Суддя Т. В. Левицька