Провадження № 2/742/696/19
Єдиний унікальний № 742/1227/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.

за участю секретаря Тищенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради, Житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин» про визнання права власності на житлову квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин» про визнання права власності на житлову квартиру.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ОСОБА_1 вони є членом житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин», та сплату пайових внесків та паєнакопичень до житлово-будівельного кооперативу ним було здійснено в повному обсязі, що підтверджується довідкою ЖБК від 18.03.2019 року №46, в період вступу, членства і сплати пайових внесків у ЖБК «Білкозин» позивачі перебували у зареєстрованому шлюбі, тому вважають,що реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна повинна здійснюватись на обох з подружжя у рівних частках, тобто по Ѕ частині квартири. Отримання свідоцтва про право власності на вказану квартиру та державна реєстрація цього права не здійснювалися позивачами у звязку з тим, що відповідно до раніше діючого законодавства України право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

На даний час вини не можуть розпорядитися своїм житлом, оскільки відповідно до нової редакції ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обовязковій державній реєстрації.

При зверненні до державного реєстратора було отримано відмову, у звязку з тим, що подані документи, а саме відтиск печатки на довідках ЖБК при заводі Білкозин не відповідає зареєстрованій назві юридичної особи, і тому було рекомендовано звернутись з позовом до суду про визнання права власності на квартиру в судовому порядку.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати за ними право власності по Ѕ частині за кожним на квартиру№49 у будинку №199 по вул.. Костянтинівській в м. Прилуки Чернігівської області, загальною площею 64,2 кв.м.

В судове засідання сторони не зявились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності /а.с.27-30/.

Представники Територіальної громади в особі Прилуцької міської ради та ЖБК при заводі 2Білкозин», надіслали суду заяву, в якій зазначили про визнання позовних вимог щодо визнання права власності по Ѕ частині кожному з позивачів на квартиру АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради народних депутатів Чернігівської області від 13.10.1993 року ОСОБА_1 з сімєю із 3 чоловік на право зайняття житлового приміщення видано ордер на житлове приміщення №9600 ізольовану квартиру №49 в житловому будинку №199 по вул. К Лібкнехта (після заміни назви вулиці Костянтинівська) в м. Прилуки Чернігівської області /а.с.11/.

Згідно з довідками ЖБК від 18 березня 2019 року за №45,№46 ОСОБА_1, був членом ЖБК «Білкозин», в повному обсязі заплатив пайові внески та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва К.Лібкнехта), заборгованості не має /а.с.12,13/.

Відповідно до Додатку №7 ОСОБА_1 видано ордер на житлове приміщення №9600 на право зайняття жилого приміщення житловою площею 41,1 кв.м, із 3 кімнат в ізольованій квартирі АДРЕСА_2 в складі сімї із трьох чоловік: ОСОБА_2- дружина, ОСОБА_3 син /а.с.11/.

Згідно з довідкою КП Прилуцьке МБТІ від 25.03.2019 року № 724 право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано, а згідно матеріалів інвентаризаційної справи квартира складається із трьох житлових кімнат загальною площею 64,2 кв.м, в т.ч. житловою 41,6 кв.м. /а.с.18/.

Згідно з Висновком ПП Експерт від 07.03.2019 року ринкова вартість квартири становить 276 060,00 гривень /а.с.17/.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЕЛ №277317 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 06 серпня 1988 року зареєстрували шлюб, актовий запис №317, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Шишова» /а.с.10/.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України "Про власність"(який був чинний на час внесення позивачами коштів) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

На думку суду, докази надані позивачами підтверджують членство ОСОБА_1 у житлово-будівельному кооперативі, а також внесення ним та членами його сім'ї пайового внеску в повному обсязі.

Пунктом 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) роз'яснено, що відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім'ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім'ї, якщо інше не було установлено письмовою угодою між ними.

За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду.

З роз'яснень постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Враховуючи те, що факт сплати коштів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також приймаючи до уваги те, що позивачі позбавлені можливості на даний час зареєструвати своє право власності на квартиру, суд приходить до висновку, що інтереси позивачів підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 64,2 кв.м, в т.ч. житловою 41,6 кв.м.

Судові витрати суд покладає на позивачів.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради, Житлово-будівельного кооперативу при заводі «Білкозин» про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5, загальною площею 64,2 кв.м, в т.ч. житловою 41,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2, право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5, загальною площею 64,2 кв.м, в т.ч. житловою 41,6 кв.м.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Г. Павлов