Справа № 158/183/19
Провадження № 2/0158/186/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області
у складі : головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
з участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинського Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинського Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.
Відповідачем ОСОБА_3 відділом м. Володимир-Волинський було подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просять відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки 03.12.2018 року був виданий наказ начальника відповідача № 88 про скорочення штатної чисельності сторожової охорони, зокрема ОСОБА_1, який в свою чергу відмовився підписуватись про ознайомлення з даним наказом, 18.12.2018 року був виданий наказ № 225 про звільнення ОСОБА_1, 28.12.2018 року позивач особисто отримав витяг з наказу про його звільнення, трудову книжку та довідку про доходи. Вважають, що з 03.12.2018 року позивачу було відомо про його порушене право, оскільки саме тоді йому було вручено попередження про наступне звільнення, тому ним було пропущено місячний строк звернення до суду із вказаним позовом, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
Позивачем в свою чергу було подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої вказує, що ним не було пропущено строк позовної давності, так як витяг з наказу про його звільнення та трудову книжку він отримав лише 28.12.2018 року, тому саме з цього моменту відраховуються місячний строк для звернення до суду. Крім того, його не було попереджено про наступне звільнення у звязку із скороченням штату працівників за два місяці до такого звільнення, тому його звільнення є незаконним.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, визнає, що ними було порушено порядок звільнення позивача, зокрема не попереджено за два місяці до звільнення, не надано згоди профспілкового органу, допущено описку у трудовій книжці щодо підстави звільнення.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом № 225 від 18.12.2018 року звільнено з 31 грудня 2018 року працівника Збройних Сил України ОСОБА_1 , сторожа військового містечка № 66 квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ за згодою профспілкового комітету у звязку із скороченням штату працівників (а.с. 12), відповідний запис зроблено у трудову книжку позивача (а.с. 8-9), однак вказано «п. 1 ст. 36 КЗпПУ».
На думку суду звільнення позивача з роботи проведено з порушенням закону з наступних підстав.
Згідно з пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня2015 року № 6-491цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Всупереч вказаним вимогам нормативно-правових актів, позивача не було повідомлено про його наступне звільнення у звязку зі скороченням штату працівників за два місяці до такого звільнення, не було запропоновано будь-яку іншу посаду, що не заперечується представником відповідача.
Також відповідачем було допущено описку у заповненні трудової книжки та вказано норму закону як на підставу його звільнення п. 1 ст. 36 КЗпПУ «за угодою сторін».
Крім цього, позивача було звільнено без згоди профспілкового органу, що не було заперечено в судовому засіданні представником відповідача, рішення профспілкового органу про надання згоди на звільнення позивача суд подано не було.
Як було встановлено судом, позивача було звільнено з роботи на підставі наказу квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир- Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 225 від 18.12.2018 року в частині звільнення працівника Збройних Сил України ОСОБА_1, сторожа військового містечка № 66, з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників з 31 грудня 2018 року, копію витягу з якого позивач отримав 28.12.2018 року, що не заперечується відповідачем, тому саме з цього моменту слід відраховувати строк позовної давності, отже такий строк не був пропущений позивачем.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання незаконним та скасування наказу квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир- Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 225 від 18.12.2018 року в частині звільнення працівника Збройних Сил України ОСОБА_1, сторожа військового містечка № 66, з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників з 31 грудня 2018 року та поновлення останнього на посаді сторожа.
Також йому необхідно виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2018 року до 17.04.2019 року за 75 робочих днів з дотриманням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 , судом здійснено розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2018 року по 17.04.2019 року.
Згідно з роз'яснення п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або повноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати моральних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Таким чином, підставою для відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин є порушення відповідачем будь-яких із передбачених законом прав позивача, якщо таке порушення поєднане з моральними стражданнями, втратою ним нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення, відтак суд прийшов до висновку, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є доведеними, а відтак підлягають задоволенню частково, розмір моральної шкоди, завданої позивачу суд оцінює у 5000 грн..
Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1536 грн. 80 коп. судового збору за подання позовної заяви.
Крім того, на підставі ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць
Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215, 367 ЦПК України, ст. 41, 130, 134, 135-1 КЗпП України, суд, -
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати наказ квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 225 від 18.12.2018 року в частині звільнення працівника Збройних Сил України ОСОБА_1, сторожа військового містечка № 66, з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штату працівників з 31 грудня 2018 року.
Поновити ОСОБА_1 на посаді сторожа військового містечка № 66 ОСОБА_3 відділу міста Володимир-Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України.
Стягнути із ОСОБА_3 відділу міста Володимир-Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України в дохід держави 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, 44351 с. Вишнів вул. Центральна, 20 Ківерцівського району Волинської області, ІНПП НОМЕР_1.

Відповідач: квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, 44700 м. Володимир-Волинський вул. Академіка Глушкова, 1 Волинської області, .

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_4

Повний текст судового рішення складений 26.04.2019 року