Справа № 159/6581/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/468/19 Категорія: 50 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона та відповідач з 05.11.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось троє дітей. Позивач вказує, що з серпня 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки та вона була змушена переїхати в наймане житло у м. Ковелі. Причиною припинення шлюбних стосунків стала негативна поведінка відповідача, який постійно зловживає алкогольними напоями та чинить насилля в сім'ї. Після припинення шлюбних стосунків діти залишилась на матеріальному утриманні позивача. Крім цього, позивач вказує, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але вказаних коштів не достатньо для задоволення потреб дітей, а тому позивач намагалась вирішити питання утримання дітей в добровільному порядку та прохала відповідача збільшити матеріальну допомогу для дітей, однак відповідач категорично відмовляється збільшити суму коштів на утримання дітей, а тому з врахуванням того, що відповідач є працездатним, офіційно не працевлаштований, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття дітей.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи починаючи з 18.12.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що розмір його заробітку в місяць становить 4200 грн, крім того на його утриманні перебувають його батьки, сплата аліментів у розмірі, визначеному судом першої інстанції поставить його у скрутне матеріальне становище, а тому просить встановити розмір аліментів по 700 грн щомісячно на кожну дитину.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково та встановити розмір аліментів 700 грн в місяць на кожну дитину.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказує, що розмір аліментів визначено судом у незначно більшому розмірі ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір заробітної плати не є визначальною обставиною для визначення розміру аліментів та звуження прав дітей.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має вік 38 років, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, призначений судом розмір аліментів не суттєво більший від половини такого прожиткового мінімуму.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

З копії свідоцтва про шлюб встановлено що сторони перебувають у шлюбі з 05.11.2004 року, який зареєстровано Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 03 (а.с. 4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с. 5, 6, 7).

Неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що фактично визнав відповідач у поданому на позов відзиві.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 180 Сімейного кодексу України встановлює, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій урахував, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини.

Відповідачем надано в суд першої інстанції копію трудового договору від 01 лютого 2019 року з якого вбачається, що відповідач працює авторемонтником з посадовим окладом в розмірі 4200 грн, трудова книжка заведена 01.02.2019 (а.с. 22, 23).

Доказів незадовільного стану здоров'я відповідача, наявності на утриманні інших дітей матеріали справи не містять.

З вказаним погоджується суд апеляційної інстанції.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та ухвалив стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 18.12.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді