ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10237/17

Головуючий у першій інстанції - Требух Н.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/7/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - виконавчий комітет Чернігівської міської ради

третя особа - комунальне підприємство "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 12 січня 2018 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 17 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії, третя особа: комунальне підприємство "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради та за зустрічним позовом виконавчого комітету Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просила визнати за нею право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Позивач у вимогах заявленого позову також просила зобов`язати виконавчий комітет Чернігівської міської ради прийняти від неї документи та здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Вказаний будинок належить до державного житлового фонду, при цьому право на приватизацію позивачем не використано. Позивач вказує, що з метою реалізації права на приватизацію 26.06.2017 року вона звернулась із заявою до Центру надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради, при цьому листом Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради від 01.08.2017 року №712 її було повідомлено, що пакет документів, поданих нею до Центру адміністративних послуг повернуто у зв`язку з відмовою в наданні дозволу на приватизацію житла, оформленою протоколом від 27.07.2017 року №11 комісії з питань приватизації житла виконавчого комітету Чернігівської міської ради.

У листопаді 2017 року виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування вимог заявленого зустрічного позову виконавчий комітет Чернігівської міської ради вказував, що ОСОБА_1 була зареєстрована у спірній квартирі 19.07.2016 року, при цьому у вказаній квартирі був зареєстрований ОСОБА_2 , до членів сім`ї якого ОСОБА_1 , відповідно до статті 64 Житлового кодексу України, не належить. 19.07.2016 року ОСОБА_2 було знято з реєстрації місця проживання за вказаною адресою у зв`язку зі зміною місця проживання. Виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає, що оскільки ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вибув в інше місце проживання 19.07.2016 року, то одночасно припинилось і право користування даною квартирою ОСОБА_1 , оскільки вона не належала до членів сім`ї ОСОБА_2

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.01.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради задоволено. Судом визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано виконавчий комітет Чернігівської міської ради провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства. У задоволенні зустрічного позову виконавчого комітету Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 судом відмовлено.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Чернігівської міської ради просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії та задовольнити вимоги зустрічного позову виконавчого комітету Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому суд першої інстанції не надав відповідної оцінки всім доказам по справі та порушив норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає, що задовольняючи вимоги первісного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції не прийняв до уваги тієї обставини, що між ОСОБА_1 та КП ''ЖЕК-13'' Чернігівської міської ради, який є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2, не було укладено договору найму, який є обов`язковою умовою для користування жилим приміщенням, яке належить до державного житлового фонду. При цьому виконавчий комітет Чернігівської міської ради в доводах апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції надав невірну оцінку доказу по справі, а саме, листу КП "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради №316 від 05.01.2018 року, в якому підприємство зазначило, що договори найму жилих приміщень із населенням не укладає. Доводи апеляційної скарги вказують, що дане твердження підприємства не узгоджується із положеннями ч.1,ч.2 статті 61 ЖК України. Доводи апеляційної скарги зазначають, що особовий рахунок на спірну квартиру було відкрито на ОСОБА_3 , 1978 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ОСОБА_2 не був наймачем спірної квартири. За даних обставин доводи апеляційної скарги стверджують, що вселення та реєстрація місця проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі була здійснена з порушенням п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207. З посиланням на приписи статті 64; ч.2 статті 107 ЖК України виконавчий комітет Чернігівської міської ради у доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки ОСОБА_2 втратив право користування спірною квартирою у зв`язку з вибуттям на інше місце проживання 19.07.2016 року, і при цьому ОСОБА_1 не належала до членів його сім`ї, то за даних обставин припинилось і її право користування спірною квартирою. В доводах апеляційної скарги виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає про невірну оцінку судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку відносно того, що свідки підтвердили факт проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник виконавчого комітету Чернігівської міської ради Гаценко О.О. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Мошко М.М. просила залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , представник комунального підприємства "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.172,173, 174.183,188), не з`явились. На адресу апеляційного суду від комунального підприємства "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника третьої особи комунального підприємства "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради (а.с.184). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 26.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до органу приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради із заявою про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

З протоколу №11 від 27.07.2017 року комісії з питань приватизації житла виконавчого комітету Чернігівської міської ради вбачається, що рішенням комісії ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 не входила до кола осіб, які мають право на приватизацію зазначеної квартири відповідно до вимог закону і не належить до кола членів сім`ї наймача (а.с.10).

Згідно довідки територіального відокремленого безбалансового відділення № 10024/0311 філії - Чернігівського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 20.06.2017 року №695 та довідки філії - Чернігівського обласного управління АТ "Ощадбанк" від 23.05.2017 року №127 (а.с.17,18), ОСОБА_1 в списках на отримання приватизаційних паперів не значиться, в установі банку ТВБВ №10024/0311 приватизаційного майнового сертифікату не отримувала, випуск земельних бонів через установу АТ ''Ощадбанк'' не здійснювався. ОСОБА_1 станом на 23.05.2017 року житловий приватизаційний чек не використовувала, в приватизації Державного житлового фонду участі не приймала.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 12.01.2018 року, право власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру) за ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с.85).

Як вбачається із повідомлення комунального підприємства "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради (а.с.79,80-81), житловий будинок по АДРЕСА_3 було прийнято на баланс підприємства з 01.02.2013 року, згідно рішення №364 від 27.12.2012 року виконавчого комітету Чернігівської міської ради. Також комунальне підприємство "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради повідомило, що підприємство укладає договори з населенням про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договори найму житлового приміщення не укладаються.

З рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №364 від 27.12.2012 року "Про реформування житлово-комунального господарства міської ради" вбачається, що будинок АДРЕСА_3 передано на баланс КП ''ЖЕК-13'' Чернігівської міської ради (а.с.80-81).

Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 05.12.2017 року №3216, 19.07.2016 року місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстровано по АДРЕСА_2 на підставі заяви про реєстрацію місця проживання за згодою тодішнього наймача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з довіреністю №1-28 від 30.01.2016 року (була пред`явлена адміністратору) (а.с.55-57).

Згідно довідки від 26.06.2017 року №1805 та довідки від 21.08.2017 року №3313 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с.14,15), ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 , дата реєстрації: 19.07.2016 року.

Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.02.2017 року №34 (а.с.89), дозволено відкрити особовий рахунок на ОСОБА_1 - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 31,2 кв.м.

31.03.2017 року між КП "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір №10194 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.68).

Як вбачається з особового рахунку НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 , дата відкриття: 01.02.2013 року (а.с.16), наймачем вказаної квартири є ОСОБА_1 . Зазначений особовий рахунок містить наступні дані про мешканців: ОСОБА_3 , 1978 р.н., прибув 22.09.1988 року, вибув 05.12.2015 року у зв`язку зі смертю; ОСОБА_2 , 1989 р.н., прибув 29.11.2005 року, вибув 19.07.2016 року у зв`язку зі зміною місця проживання; ОСОБА_6 , 1958 р.н., прибула 22.09.1988 року, вибула 16.03.2006 року; ОСОБА_1 , 1994 р.н., наймач, прибула 19.07.2016 року.

Згідно матеріалів справи, в лютому 2018 року Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом до Деснянської районної у м.Чернігові ради, ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.02.2017 року №34 ''Про відкриття особових рахунків на житлову площу по КП ''ЖЕК-13''Чернігівської міської ради'' в частині дозволу відкрити особовий рахунок на ОСОБА_1 - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 31,2 кв.м. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.09.2018 року у задоволенні позовних вимог Чернігівської міської ради відмовлено. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.01.2019 року (а.с.177-180), апеляційну скаргу Чернігівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.09.2018 року залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції з посиланням на фактичні обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, а саме, на статтю 65-1 Житлового кодексу УРСР; статтю 2, п.10 статті 8 Закону України ''Про приватизацію державного житлового фонду'' зазначив у оскаржуваному рішенні, що вимоги позову ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову виконавчого комітету Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції виходив з наступного. Як зазначено судом у оскаржуваному рішенні, виконавчий комітет Чернігівської міської ради, звертаючись із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , вказує, що вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19.07.2016 року. До цього часу у даній квартирі був зареєстрований лише ОСОБА_2 , якого було знято з реєстрації у зв`язку зі зміною місця проживання. Виконавчий комітет Чернігівської міської ради вважає, що ОСОБА_1 не відноситься до членів сім`ї ОСОБА_2 , вона є піднаймачем квартири АДРЕСА_1 , і відповідно до статей 99,107 Житлового кодексу УРСР втратила право на користування квартирою. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що в ході судового розгляду даної справи не доведено, що ОСОБА_1 є піднаймачем квартири, і після вибуття ОСОБА_2 із спірної квартири втратила право на користування даною квартирою.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову виконавчого комітету Чернігівської міської ради є такими, що не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає, що задовольняючи вимоги первісного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції не прийняв до уваги тієї обставини, що між ОСОБА_1 та КП ''ЖЕК-13'' Чернігівської міської ради, який є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2, не було укладено договору найму, який є обов`язковою умовою для користування жилим приміщенням, яке належить до державного житлового фонду. При цьому виконавчий комітет Чернігівської міської ради в доводах апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції надав невірну оцінку доказу по справі, а саме, листу КП "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради №316 від 05.01.2018 року, в якому підприємство зазначило, що договори найму жилих приміщень із населенням не укладає.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року, виходячи із наступного. При вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції було прийнято до уваги та надана відповідна оцінка фактичним обставинам справи та її матеріалам. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.68), 31.03.2017 року між КП "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір №10194 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно повідомлення комунального підприємства "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради (а.с.79,80-81), житловий будинок по АДРЕСА_3 було прийнято на баланс підприємства з 01.02.2013 року, згідно рішення №364 від 27.12.2012 року виконавчого комітету Чернігівської міської ради. Також комунальне підприємство "ЖЕК-13" Чернігівської міської ради повідомило, що підприємство укладає договори з населенням про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договори найму житлового приміщення не укладаються.

Доводи апеляційної скарги вказують, що особовий рахунок на спірну квартиру було відкрито на ОСОБА_3 , 1978 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому ОСОБА_2 не був наймачем спірної квартири. За даних обставин доводи апеляційної скарги стверджують, що вселення та реєстрація місця проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі була здійснена з порушенням п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207. З посиланням на приписи статті 64; ч.2 статті 107 ЖК України виконавчий комітет Чернігівської міської ради у доводах апеляційної скарги зазначає, що оскільки ОСОБА_2 втратив право користування спірною квартирою у зв`язку з вибуттям на інше місце проживання 19.07.2016 року, і при цьому ОСОБА_1 не належала до членів його сім`ї, то за даних обставин припинилось і її право користування спірною квартирою.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року, виходячи із наступного. Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.02.2017 року №34 (а.с.89), дозволено відкрити особовий рахунок на ОСОБА_1 - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 31,2 кв.м. Згідно матеріалів справи, в лютому 2018 року Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом до Деснянської районної у м.Чернігові ради, ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.02.2017 року №34 ''Про відкриття особових рахунків на житлову площу по КП ''ЖЕК-13''Чернігівської міської ради'' в частині дозволу відкрити особовий рахунок на ОСОБА_1 - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 31,2 кв.м. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.09.2018 року у задоволенні позовних вимог Чернігівської міської ради відмовлено. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.01.2019 року (а.с.177-180) апеляційну скаргу Чернігівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.09.2018 року залишено без змін. При цьому в постанові Чернігівського апеляційного суду від 30.01.2019 року зазначено, що враховуючи положення житлового законодавства, а також те, що ОСОБА_2 продовжував проживати у спірній квартирі після смерті свого брата ОСОБА_3 , продовжував нести обов`язки по найму жилого приміщення, він, як особа, яка проживала разом з наймачем, не втратив право користування спірним жилим приміщенням після смерті наймача, що вплинуло і на право ОСОБА_1 щодо проживання та користування спірною квартирою.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По справі не спростовано законності реєстрації ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 . При цьому матеріали справи не містять в собі належних та допустимих доказів відносно того, що ОСОБА_1 була зареєстрована у спірній квартирі на інших умовах, ніж в якості члена сім`ї наймача.

В доводах апеляційної скарги виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає про невірну оцінку судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку відносно того, що свідки підтвердили факт проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.01.2018 року, виходячи із наступного. Відповідно до приписів статті 90 ЦПК України, показання свідка є одним із видів доказів. Згідно положень ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 20.05.2019 року.

Головуючий: Судді: