Провадження № 2/0158/264/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2019 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.
за участю представник позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оплату додаткових витрат на дітей, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про оплату додаткових витрат на дітей.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2016 року розірвано. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти, однак ухиляється від покладеного на нього обовязку приймати участь у додаткових витратах на утримання доньок, зокрема на придбання сезонного одягу, канцтоварів, відпочинок, відвідування курсів англійської мови, придбання ліків, відвідування лікарів тощо загальною сумою за 2016-2018 року нею було витрачено 34 401 грн. 76 коп., тому половину вказаної суми просить стягнути із відповідача.
Відповідачем ОСОБА_4 було подано відзивна позовну заяву відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки наведений позивачем перелік витрат не є додатковими витратами на утримання дітей, а є звичайними повсякденними витратами, відповідачем щомісячно на кожну доньку сплачуються аліменти у розмірі по 1000 грн., крім цього він також купує як одяг, канцтовари та інші необхідні для дітей речі.
Представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає усі твердження відповідача про те, що усі наведені позивачем витрати не є додатковими, спрямовані на ухилення від обовязку утримати дітей.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 просила стягнути із відповідача на користь позивача половину понесених нею додаткових витрат на дітей за 2016-2018 роки з підстав, наведених у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що з свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії 1-ЕГ № 016650 від 05.01.2006 року (а.с. 10) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії 1-ЕГ № 147157 від 11.10.2011 року (а.с. 11) вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей.
Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2016 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти у розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 21.12.2015 року і до досягнення кожною донькою повноліття (а.с. 14).
Відповідно до положень статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України закріплено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Наведені норми закону повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17, де роз'яснено, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
При цьому, ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Позивачем ОСОБА_3 та її представником ОСОБА_1 ні в позовній заяві, відповіді на відзив, ні в ході судового розгляду не доведено, що перелічені ними витрати на придбання одягу, канцтоварів, відпочинок, консультація у лікарів, відвідуванням курсів англійської мови тощо, є особливими обставинами, пов'язані із навчанням дитини у навчальному закладі, з розвитком здібностей дитини до іноземної мови, а також з лікуванням та реабілітацією дітей.
При цьому суд вважає, що витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття, відпочинок, відвідування курсів англійської мови, лікування ГРВІ, консультації у лікарів є такими, що не відносяться до додаткових в розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно та своєчасно.
Крім того, з наданих відповідачем платіжних документів вбачається, що останній також активно бере участь у придбанні одягу, канцтоварів, інших товарно-матеріальних цінностей для дітей.
А тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274-279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 180, 185 Сімейного кодексу України, суд,
у х в а л и в :
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оплату додаткових витрат на дітей - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, адреса реєстрації смт. Цумань вул. Н.Депутатів, 46 Ківерцівського району Волинської області, адреса фактичного проживання: м. Луцьк АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_1, м. Луцьк вул. Винниченка, 26 оф. 110. ІНПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, смт. Цумань вул. 17 Вересня, 4 Ківерцівського району Волинської області, ІНПП: НОМЕР_3.

Представник відповідача: ОСОБА_2, м. Луцьк вул. А Марцинюка, 6 Волинської області.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_7

Повний текст судового рішення складений 22.04.2019 року