Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 317/1042/18

провадження № 61-8105ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області Карташова ТамараМихайлівна, про визнання виконаними зобов'язань за кредитним договором, усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т. М., про визнання виконаними зобов'язань за кредитним договором, усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що 31 січня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») в особі філії Запорізьке РУ було укладено кредитний договір № 06/2007/0027 Фкж, за яким, банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, грошові кошти в сумі 31 500,00 доларів США на придбання нерухомості, терміном користування до 19 січня 2035 року. В якості забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач передав банку в іпотеку будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,19 га. Вказаний договір іпотеки за № 06/2006/0647 Фкж було посвідчено 31 січня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т. М. та накладено заборону на відчуження зазначеного вище майна до припинення чи розірвання кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору в частині погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом, банк звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2011 року у справі № 2-85/2011 року позовні вимоги банку задоволені, а з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнута сума заборгованості за кредитом в сумі 34199,38 доларів США та 1 820,00 грн судових витрат.

Позивач стверджував, що на виконання рішення суду від 14 січня 2011 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за усною домовленістю із позивачем, а в подальшому на підставі довіреності, яка було засвідчена приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т. М., у період з 21 квітня 2011 року по 06 травня 2015 року та з урахуванням платежів зроблених особисто позивачем у період з 29 квітня 2010 року по 29 березня 2011 року, банку сплачено 31 226,26 доларів США в рахунок погашення за кредитним договором № 06/2007/0027 Фкж.

Також позивач стверджував, що він звертався до банку з пропозиціями про можливість погашення боргу повністю, однак банк проігнорував їх. 22 травня 2017 року банк повідомив ОСОБА_1 про те, що недоплата за кредитним договором складає 2 973,12 доларів США, у зв'язку з чим позивач 07 вересня 2017 року сплатив банку вказану суму та 1 820,00 гривень судових витрат.

Після сплати боргу за кредитом, як вказав позивач, він звернувся до банку з вимогою щодо здійснення заходів для виключення з Державного реєстру іпотек запису про державну реєстрацію іпотеки належного позивачу нерухомого майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про заборону відчуження належного позивачу нерухомого майна, однак вказана вимога банком була проігнорована.

Позивач зазначав, що такі дії банку порушують його права, як власника майна, тому він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом в якому просив визнати виконаними ним зобов'язання за кредитним договором від 31 січня 2007 року № 06/2007/0027 Фкж, укладеним між ним та ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Запорізьке районне управління; зняти заборону відчуження нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка накладена 31 січня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т. М. реєстровий № 04; виключити з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна - будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,19 га; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна - будинку, що, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,19 га.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано виконаними позичальником ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором від 31 січня 2007 року № 06/2007/0027 Фкж, укладеним між ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Запорізьке районне управління та ОСОБА_1 Знято заборону на відчуження нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка накладена 31 січня 2007 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташовою Т. М. реєстровий № 04. Виключено з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію іпотеки нерухомого майна - будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,19 га; виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна: будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 102,9 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,19 га

У квітні 2019 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому враховує характер правовідносин у яких виник спір та предмет позову.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Запорізької області Карташова Тамара Михайлівна, про визнання виконаними зобов'язань за кредитним договором, усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак