ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 2-5639/11

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2822/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря-Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Сухої Марини Василівни в інтересах публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року у складі судді Гниличенко М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі-ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лисогор В.Г (далі-державний виконавець), заінтересована особа: ОСОБА_4

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2011 року стягнуто на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» з ОСОБА_5, ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2008 року в розмірі 553 435,54 грн. та судові витрати.

27 грудня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про повернення стягувачу виконавчого документа щодо стягнення з ОСОБА_4 коштів в сумі 105 461,51 грн. на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник зазначав, що головним державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому банк просив визнати бездіяльність головного державного виконавця неправомірною, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов'язати вирішити питання про продовження виконавчих дій в даному виконавчому провадженні (а.с.1-5).

В судове засідання представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Заінтересована особа та державний виконавець судове засідання не з'явились, справа розглянута у їх відсутність.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено (а.с.30-32).

Судове рішення мотивовано тим, що скаржник не вказав, які саме дії не були вчинені державним виконавцем в ході виконання рішення, які свідчать про порушення останнім положень ч.1 та ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та вказують на бездіяльність державного виконавця (а.с.30-32).

В апеляційній скарзі представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» просить ухвалу суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Посилався на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що є порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що державним виконавцем не було вжито належних заходів по розшуку майна боржника шляхом направлення запитів, до:

- відповідного відділу РАПС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі;

- головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи;

- до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця;

- відділу архітектури щодо виявлення майна боржника (павільйонів, кіосків);

- управління (відділу) житлового господарства (сільської ради) про надання довідки форми №3 (про зареєстрованих та мешкаючих осіб);

- безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належать йому, та які знаходяться у інших осіб (дебіторська заборгованість);

- банківських та фінансових установ про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа;

- не здійснено подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності;

- Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником чи її чоловіком цивільних повітряних суден ( а.с.36-42).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Учасники цивільного процесу в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, суд першої інстанції виходив з вчинення державним виконавцем передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо примусового виконання виконавчого документа та доведеності матеріалами виконавчого провадження підстав повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна, на яке можливе звернути стягнення та у зв'язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника, вони виявились безрезультатними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», ст. 3 якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2011 року стягнуто на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» з ОСОБА_5, ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2008 року в розмірі 553 435,54 грн. та судові витрати.

Вказане рішення набрало законної сили 02 жовтня 2011 року.

07 лютого 2012 року на підставі вищезазначеного рішення ПАТ «РОДОВІД БАНК» видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 коштів в сумі 105 461,51 грн. та банк звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого відкрито відповідне виконавче провадження № 51232110 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

29 травня 2018 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, яка винесена Головним державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лисогор В.Г. у виконавчому провадженні ВП №51232110.

Повернення виконавчого документа стягувачу здійснено державним виконавцем на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника, вони виявились безрезультатними.

Звертаючись до суду зі скаргою ПАТ «РОДОВІД БАНК» посилався на те, що державним виконавцем при винесенні постанови від 27 грудня 2017 року у виконавчому провадженні ВП №51232110 про повернення виконавчого документа стягувачу порушені норми матеріального права, зокрема державний виконавець в повному обсязі не здійснив дій, які б сприяли повному, ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішення суду. Державний виконавець всупереч принципам Закону України «Про виконавче провадження» здійснив формальну відписку щодо виконання рішення суду.

Відповідно до положень п.5 ч.1ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві, у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Як вбачається з постанови державного виконавця від 27 грудня 2017 року: згідно з актом державного виконавця, за адресою вказаною у виконавчому документі, боржника не знайдено; за довідкою МВС України Регіонального сервісного центру в Одеській області № 5152 за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані; згідно відповіді з ДФС України у боржника відсутні джерела доходу, не має відкритих рахунків у банківських установах; за відповіддю з УПФУ м.Одеси боржник за цивільно- правовими угодами не працює та на пенсійному обліку не перебуває; за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів майна за боржником не зареєстровано нерухомого майна ( а.с.8).

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, за ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язанні здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконанні рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інші майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) зверненні стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника:

3) вилучення в боржник; і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Так, п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Перевіривши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що державним виконавцем не було вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених положеннями ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: направлення відповідних запитів на які вказує апелянт у своєї апеляційній скарзі, а саме, до:

- відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника в шлюбі з метою виявлення майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами;

- головного управління статистики про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи;

- відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про надання інформації щодо страхових виплат;

- державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця;

- ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів;

- державної комісії цінних паперів та фондового ринку для з'ясування наявності/відсутності у боржника цінних паперів;

- державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником повітряних суден;

- державної міграційної служби щодо наявності у боржника закордонних паспортів, тощо та обмеження його у виїзді за кордон, розшук боржника.

Таким чином, державним виконавцем не вжито повний обсяг заходів, які передбачені законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористані всі права надані державному виконавцю, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, а тому дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу та постанова ВП №51232110 від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконними.

З огляду на викладене, постанова державного виконавця ВП №51232110 від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банку» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки під час примусового виконання рішення суду порушені права банка, як стягувача у виконавчому провадженні, в зв'язку з чим порушене право скаржника підлягає судовому захисту.

Як вбачається з матеріалів справи №2-5639/11 державним виконавцем здійснювались виконавчі дії відносно боржника ОСОБА_5 щодо її розшуку та обмеження в праві виїзду за кордон, але відносно боржника ОСОБА_4 не ставилось питання щодо його розшуку, обмеження у праві виїзду за кордон, а тому дії державного виконавця не були в повному обсязі спрямовані на виконання рішення суду відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.60-94,95-135).

Та обставина, що виходом за адресою, який вказаний у виконавчому документі, на момент перевірки боржника не виявлено, не є доказом того, що у боржника ОСОБА_4 відсутнє за місцем його проживання майно, достатнє для виконання рішення суду.

Висновки суду про те, що скаржник не вказав, які саме дії не були вчинені державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду, які свідчать про порушення останнім положень Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими, оскільки приймаючі до провадження скаргу державного виконавця, в разі якщо скарга не відповідала вимогами ЦПК України, суд першої інстанції повинний був залишити її без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 02 жовтня 2011 року до теперішнього часу не виконано, чим порушуються права ПАТ «РОДОВІД БАНК».

Однак, вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» про зобов'язання державного виконавця вирішити питання про продовження виконавчих дій в даному виконавчому провадження не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постанова органу / посадової особи може бути скасована лише органом /посадовою особою, який / яка прийняв / прийняла таку постанову.

У судовому порядку визнаються неправомірними рішення, дії чи бездіяльність фізичної або юридичної особи.

Тому, у частині зобов'язання посадової особи ВДВС вчинити певні дії, неправильно сформульована суть процесуальної дії через те, що суд не може зобов'язати цю особу саме продовжити виконавче провадження, оскільки саме посадова особа ВДВС, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинна прийняти рішення про продовження дій з примусового виконання виконавчого листа за виконавчим провадженням №51232110 про стягнення з ОСОБА_4 коштів в сумі 105461 грн.51 коп. на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК».

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, постановити нову ухвалу та задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» частково.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,381-384,451 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сухої Марини Василівни в інтересах публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 21 червня 2018 року скасувати.

Скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» про визнання бездіяльності головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лисогор Вероніки Геннадіївни незаконною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лисогор Вероніки Геннадіївни у виконавчому провадженні ВП №51232110 про повернення виконавчого документу.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Лисогор Вероніки Геннадіївни від 27 грудня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП №51232110.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 квітня 2019 року.

Головуючий /підпис/ Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков