ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 392/1215/18

провадження № 22-ц/4809/598/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А., секретар судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року у складі головуючої судді Кавун Т.В. за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

28.08.2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6 про визначення кожному з них додаткового строку - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Позовні вимоги мотивували тим, що після смерті їхнього діда відкрилася спадщина на дві земельні ділянки і будинок, при житті на випадок смерті дід не залишив заповіту.

Позивачі мають право на спадкування за правом представлення тієї частини спадщини, яка б належала б їх батькам за законом, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Па підтвердження цього, зазначили, що ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 та були батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

20.08.1979 року ОСОБА_9 уклала шлюб та їй було присвоєне прізвище чоловіка-ОСОБА_9. Вони є рідними онуками ОСОБА_7 по лінії матері - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та по лінії батька - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12 помер рідний дід ОСОБА_7.

В установлений законом строк до нотаріальної контори позивачі не звернулися, оскільки не знали про наявність спадкового майна.

В серпні 2018 року вони дізналися, що після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподасрького виробництва, які розташовані на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Спадщину прийняв і оформив на своє ім'я відповідач, який доводиться рідним братом ОСОБА_7 по матері і є спадкоємцем другої черги за законом.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі з поважних причин пропустили встановлений законом строк на прийняття спадщини, і зазначені ними обставини вказують на об'єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Звертає увагу, що спадкодавець - ОСОБА_7 проживав і помер ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Розсохуватка, де проживають і його онуки (позивачі). Житловий будинок, в якому проживав дід, та все майно, що було в будинку, протягом 2012 року продано ОСОБА_2, що нею не заперечувалось в судовому засіданні, гроші за проданий будинок 6100 гривень вона поділила із братом ОСОБА_1, одну із земельних ділянок мали оформити на себе ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки Державний акт на землю знаходився у їх матері - ОСОБА_11 Про наявність спадкового майна після смерті діда було відомо всім онукам, які за взаємною домовленістю сторін у даній справі частково це майно продали без оформлення права на спадщину.

Стверджує, що після смерті ОСОБА_7 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори та оформив одну земельну ділянку. Другу земельну ділянку мала оформити ОСОБА_11 (мати ОСОБА_3 і ОСОБА_4), у якої знаходився другий Державний акт на право власності на землю. Оскільки сплив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, остання звернулась до нього із проханням надати довіреність на оформлення спадкової земельної ділянки. Відповідач надав таку довіреність. У поданій ОСОБА_11 заяві до нотаріальної контори (а.с.93, 4-й абзац зверху) вона вказала, що інших спадкоємців немає. Суд не надав належної оцінки цьому доказу і відхилив його, не мотивуючи.

Крім того, відповідач вказує, що за братом доглядав разом з дружиною до його смерті та здійснив поховання, оформив одну земельну ділянку, як і було домовлено, щодо другої земельної ділянки, яку за його дорученням оформляла ОСОБА_11, написав заповіт на ОСОБА_4 , орендну плату за її користування отримували позивачі, проти розпорядження ними будинком також не заперечував.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки дослідженим доказам і став на бік позивачів, у порушення норм закону визнав причину пропуску строку поважною.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача звертала увагу суду на те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не довели в судовому порядку факт родинних відносин з померлим, оскільки за документами їх мати - ОСОБА_9, а дід - ОСОБА_7.

Проте в судовому рішенні, як встановлений факт зазначено, що позивачі є онуками померлого ОСОБА_7

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивачів адвокат Неверчак Є.Б. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що позивачі, які є спадкоємцями першої черги після смерті своїх батьків та діда ОСОБА_7, вважають судове рішення законним й обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, позивачів та їх представника адвоката Неверчака Є.Б., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно копій свідоцтв про народження: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_17 та ОСОБА_9 (а.с.13, 20 т.1); позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є донькою ОСОБА_17 та ОСОБА_9 (а.с.13, 20 т.1); позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.18, 19, 20 т.1); позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.15, 20,157 т.1).

Мати позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 (яка є донькою ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.23 т.1), та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.14, 25 т.1)) померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.21 т.1).

Батько позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.22 т.1).

Батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 (який є сином ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.23 т.1), та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.16, 25 т.1)) помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.24 т.1).

Відповідно до наданої Маловисківською РДНК ГТУЮ у Кіровоградській області від 21.09.2018 року інформації після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася (а.с.63-64 т.1).

Відповідно до наданої Маловисківською РДНК ГТУЮ у Кіровоградській області від 21.09.2018 року інформації після смертіОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9, заведено спадкову справу №168 від 10.04.2006 року (а.с.65 т.1).

Згідно копії спадкової справи №168 від 10.04.2006 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 звернувся чоловік ОСОБА_7, який 10.04.2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо спадкової земельної ділянки, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_6, щодо права на майнову частку (пай) у колективній власності СВК "Іскра", щодо спадкового грошових вкладів (а.с.66-80 т.1).

Відповідно до наданої Маловисківською РДНК ГТУЮ у Кіровоградській області від 21.09.2018 року інформації після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10, заведено спадкову справу № 135 від 06.04.2010 року (а.с.101 т.1).

Згідно копії вказаної спадкової справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є донька ОСОБА_3., яка 03.03.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину (а.с. 103 т.1). Дружина спадкодавця ОСОБА_11 відмовилася від прийняття спадщини, про що подала нотаріусу відповідну заяву (а.с.105 т.1).

Дід позивачів - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 і відповідно до наданої Маловисківською РДНК ГТУЮ у Кіровоградській області від 21.09.2018 року інформації після його смерті заведено спадкову справу №211 від 16.05.2012 року (а.с.81 т.1).

ОСОБА_7 на час своєї смерті проживав в с. Розсохуватка Маловисківького району Кіровоградської області, в сільській раді від його імені заповіт не посвідчувався.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 211 від 16.05.2012 року після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 та 12.07.2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - земельну ділянку, площею 3,82 га, розташовану на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району (а.с.82-92 т.1).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2016 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12, є його брат відповідач ОСОБА_6, який прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк (а.с.26 т.1).

Зі змісту заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, яку було подано 12.07.2012 року державному нотаріусу ОСОБА_6, суд першої інстанції вважав встановленим, що відповідач, будучи обізнаним про необхідність повідомити нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги чи то за правом представлення, вказав про відсутність інших спадкоємців. Внаслідок цього онуки спадкодавця, позивачі у справі, позбавлені права успадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так само вчинила і ОСОБА_11, яка подавалаі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2016 року, діючи в інтересах ОСОБА_6

Також, згідно копії вказаної спадкової справи 09.11.2016 року за довіреністю від імені ОСОБА_6 зверталась із заявою ОСОБА_11 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що складається із земельної ділянки площею 3,8225 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с.93 т.1).

На підставі цієї заяви 09.11.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_6 після смерті його брата ОСОБА_7 на спадкову земельну ділянку площею 3,8225 га, що розташована на території Розсохуватської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області (а.с. 98 т.1).

Постановою державного нотаріуса Маловисківської РДНК ГТУЮ у Кіровоградській області від 08.08.2018 року за № 24/02-31 відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12, оскільки спадкоємцем є відповідач ОСОБА_6, який оформив спадщину, а також заяв про прийняття спадщини від онуків (позивачів) не надходило (а.с.28 т.1).

Згідно довідки від 23.08.2018 року №238, виданої Розсохуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, позивачі не зверталися до Розсохуватської сільської ради із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього діда - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.29 т.1).

З наданої Розсохуватською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області довідки від 23.11.2018 року за № 342 вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі № 2 за 2011-2015 роки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_7, по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7, на даний час за даними погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки власником даного будинку (без зазначення про оформлення документів) вказаний ОСОБА_24 (а.с.148 т.1).

З пояснень свідка ОСОБА_11 суд першої інстанції встановив, що після смерті ОСОБА_7, діда позивачів, відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому земельної ділянки та земельної ділянки, успадкованої ним після смерті його дружини. Позивачі про наявність спадкового майна - земельних ділянок не знали. Про те, що ОСОБА_6 подав заяву про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо однієї із спадкових земельних ділянок свідку стало відомо в 2016 році. Вона погодилася на його пропозицію оформити спадок на нього, та продовжити розпоряджатися і користуватися земельною ділянкою. За свої кошти від імені ОСОБА_6 за довіреністю вона оформила земельну ділянку на ім'я відповідача. Він у свою чергу склав заповіт на випадок своєї смерті і заповів цю земельну ділянку її дочці - ОСОБА_4 Проте, після отримання свідоцтва про право на спадщину, уклав договір оренди і по закінченню строку дії довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_11, повідомив, що лише він буде користуватися успадкованою земельною ділянкою. Тоді остання розповіла про наявність спадквих земельних ділянок позивачам, хоча до того приховувала від них інформацію про наявність спадкового майна після смерті діда.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленим і виходив з того, що позивачі були необізнані про наявність спадкового майна, державний нотаріус не з'ясував наявність інших спадкоємців, ОСОБА_11 приховала відомості про те, що онуки мають право на спадкування за правом представлення після смерті свого діда ОСОБА_7, сама про наявність спадкового майна дізналась лише у 2016 році, тому були об'єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки вони грунтуються на припущеннях, суперечать нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до норм цивільного законодавства, які регулюють спадкові права, спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, а також не є малолітньою, неповнолітньою, недієздатною особою та особою, цивільна дієздатність якої обмежена, може прийняти спадщину лише шляхом подання заяви нотаріусу про це в установлений строк (ст.ст. 1268-1270 ЦК) або в додатковий строк, встановлений судом за позовом спадкоємця (ст. 1272 ЦК).

Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15.

В ході судового розгляду даної справи не встановлено, що вказані позивачами обставини є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обставини, на які посилались позивачі в обгрунтування своїх вимог, і які суд першої інстанції вважав встановленими, щодо наяваності об'єктивних і непереборних труднощів для спадкоємців вчинити дії, що свідчать про прийняття ними спадщину, і у встановлений законом подати заяву до нотаріальної контори, не є доведеними.

Посилання позивачів на необізнаність щодо своїх спадкових прав і порядку прийняття спадщини, залежність їх дій від поведінки інших осіб, зокрема ОСОБА_6 і ОСОБА_11, які не повідомили про спадкове майно, не вказує та існування об'єктивних перешкод для з'ясування обсягу своїх прав і обов'язків щодо спадкування після смерті їхнього діда ОСОБА_7, ознайомлення із нормами права, які регулюють ці правовідносини і є загальнодоступними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску більше ніж 6 років строку для звернення із заявами про прийняття спадщини після смерті діда позивачі не надали, не довели наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що є їх процесуальним обов'язком.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, відсутності доказів наявності у позивачів об'єктивних, непереборних, істотних труднощівдля подання заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за їх безпідставністю і недоведеністю.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з позивачів на користь відповідача підлягає стягненню сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 4228,80 грн, по 1057,20 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНПП: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНПП: НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНПП: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІНПП: НОМЕР_5, місце проживання: АДРЕСА_5 по 1057,20 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик