Провадження № 2-з/643/38/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019

24 квітня 2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Абсалямової А.Р.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007 (далі Кредитний договір) в розмірі 212 241,45 доларів США.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.10.2014 провадження по даній справі відкрито.

Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 25.12.2014, провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль про захист прав споживачів.

Так, згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.05.2017 року № 01-08/140 було призначено повторний автоматичний розподіл даної справи у звязку із припиненням повноважень судді Московського районного суду м.Харкова Крівцова Д.А.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2017, справу передано на розгляд судді Довготько Т.М.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2018 поновлено провадження по справі, справу призначено в підготовче судове засідання.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» до участі в справі як правонаступника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль».

Відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення першого поверху №25-29, 31-35, 23 загальною площею 387,5 кв.м. в літ. «А-9», що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 8 до набрання рішенням у справі №643/13589/14-ц законної сили; заборонити усім державним реєстраторам, та іншим особам ,які мають право на проведення реєстраційних дій відповідно до Закону, на проведення будь-яких реєстраційних дій, повязаних з державною реєстрацією права власності на нежитлові приміщення першого поверху №25-29, 31-35, 23 загальною площею 387,5 кв.м. в літ. «А-9», що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 8.

В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_1 зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, передане в іпотеку, ТОВ «ФК «Форінт» здійснить реєстрацію права власності на вказані приміщення за собою, що призведе до порушення його прав та потягне за собою цілу низку подальших судових спорів та оскаржень, в той же час, застосування вказаних засобів забезпечення позову жодним чином не призведе до порушення інтересів ТОВ «ФК «Форінт».

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов'язково зазначаються: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ознайомившись з даною заявою, з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заявником не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Сугачова