Справа № 146/159/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В., з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є., скаржника ОСОБА_1, представника скаржника ОСОБА_2, заінтересованої особи ОСОБА_3, представника заінтересованої особи ОСОБА_4, розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, державний виконавець Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 на дії (бездіяльність), рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

1 лютого 2019 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_1, заінтересовані особи: Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, державний виконавець Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, на дії (бездіяльність), рішення державного виконавця-виконавче провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданого Томашпільським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Скарга мотивована наступним.

Під час перетину державного кордону України уповноваженими особами державної прикордонної служби України щодо ОСОБА_8 прийнято рішення від 16.01.2019 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, що перешкодило ОСОБА_1 виїхати за межі України.

Підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 08.11.2013 у справі № 522/27956/13-ц та постанова Другого Приморського ВДВС м.Одеси від 16.02.2018 у виконавчому провадженні № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, якою заборонено ОСОБА_1 полювати, повторно обмежено у праві виїзду за межі України, встановлено обмеження щодо користування транспортними засобами.

Скаржник вказує, що не володів будь-якою інформацією про наявність відносно нього виконавчого провадження про стягнення аліментів та наявності обмежень у праві виїзду за межі України, судових повісток про виклику до суду, повідомлень про відкриття виконавчого провадження не отримував, оскільки у виконавчому провадженні вказано адресу проживання в м.Одеса, де він проживав разом із ОСОБА_5, винаймаючи квартиру, однак його зареєстрованим місцем є с.Бурдюг Кельменецького району Чернівецької області, а фактично він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім того, матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких відомостей про відправку постанови про відкриття виконавчого провадження за в/л № 2-483 від 13.03.2012 боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення, тобто державним виконавцем не було виконано вимоги ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 32184535 ОСОБА_1 оголошувався в розшук згідно подання державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, яке було задоволено Приморським районним судом м.Одеса згідно ухвали від 25.10.2012, якою було зупинено виконавче провадження про стягнення суми боргу з боржника.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеса від 08.11.2013 щодо боржника встановлено обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця.

Незважаючи на зупинення виконавчого провадження згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеса від 25.10.2012 про оголошення розшуку боржника інший державний виконавець постановами від 16.02.2018 заборонив ОСОБА_1 полювати, повторно обмежив у праві виїзду за межі України та встановив обмеження щодо користування транспортними засобами.

Скаржник ОСОБА_1 вважає, що дії державних виконавців Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ у виконавчому провадженні № 32184535 не відповідають засадам, визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», державні виконавці здійснили формальний підхід до своїх службових обовязків, внаслідок чого порушили Закон та обмежили безпідставно ОСОБА_1 в своїх правах-вільно пересуватися, водити автомобіль, полювати.

Також скаржник зазначає про пропущення строку на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця, зазначаючи про незнання про існування виконавчого провадження та судового рішення щодо стягнення аліментів, з яким ознайомився лише 18.01.2019, тому просить поновити строк на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 в частині неповідомлення про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень щомісячно до виповнення дитині повноліття, поновити строк на оскарження постанов від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

19 лютого 2019 року та 22 лютого 2019 року від начальника Другого Приморського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області отримано заперечення на скаргу ОСОБА_1, в якій начальник ВДВС просить відмовити у скарзі ОСОБА_1, розгляд скарги провести за відсутністю відділу.

Заперечення мотивовано тим, що місцезнаходження боржника встановити виявилося неможливим, в звязку з чим його було оголошено в розшук, стягувач неодноразово зверталася до відділу про надання їй довідки про наявність заборгованості, заяв про інше місцезнаходження боржника до відділу не надходило. З дня ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження-з 18.01.2019 боржником не вжито ніяких заходів з погашення наявної заборгованості, яка станом на 01.01.2019 склала 44033,00 грн. Розмір заборгованості по аліментам перевищив суму відповідних платежів понад три роки, у звязку з чим на підставі ст. ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавчу службу» 24.09.2018 було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 21016,50 грн.

До заперечення додано копії: заяви ОСОБА_5, виконавчого листа у справі № 2-483/2011, постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2012, повідомлення сторін про відкриття виконавчого провадження, відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, запиту до ДАІ УМВС України в Одеській області, акту державного виконавця про вихід до місця проживання боржника, подання про оголошення розшуку боржника, відповіді Пенсійного фонду, відповіді Центру зайнятості. Відповіді податкової служби, ухвали Приморського районного суду про оголошення розшуку ОСОБА_1, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду на межі України, ухвали Приморського районного суду про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, запиту УПСЗН про надання довідки про отримання аліментів ОСОБА_5, постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, акту державного виконавця про вихід до місця проживання боржника, заяви ОСОБА_5 про надання довідки про несплату аліментів, постанови про накладення штрафу, розрахунку заборгованості по аліментам, заяви ОСОБА_1

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали та попросили її задовольнити посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Представник Другого Приморського ВДВС в судове засідання не зявився, однак в поданому запереченні начальник ВДВС вказав, що просить розгляд скарги провести у їхній відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги пояснюючи, що ОСОБА_1 знав, що у нього є дитина і на дитину потрібно сплачувати аліменти.

На запитання головуючого повідомила, що дійсно у виконавчому листі зазначено адресу, де вона разом проживала із чоловіком. Знала, що за цією адресою він уже не проживає, однак в телефонному режимі повідомляла останнього про аліменти і він казав направляти виконавчі листи на ту адресу. Визнала, що мала номер мобільного телефону ОСОБА_1, оскільки спілкувалася з ним, однак працівникам ВДВС даного номеру не повідомляла, відносно заходів щодо розшуку чи притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за несплату аліментів-не подавала.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в.М. заперечив щодо задоволення скарги пояснюючи, що ОСОБА_1 знав, що є батьком спільної дитини із ОСОБА_5, знав про аліменти, повинен був утримувати дитину і повідомляти про зміну місця свого проживання.

Враховуючи положення ст. 450 ЦПК України щодо строку розгляду скарги суд вважає, що скаргу слід розглянути за відсутності сторін, надіславши їм копію ухвали для забезпечення можливості оскарження з моменту отримання, що не позбавить їх права на справедливий розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, диспозитивності, законності, гласності та відкритості виконавчого провадження, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, справедливості, неупередженості та обєктивності.

Статтею 74 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-483 від 13.03.2012, виданого Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до виповнення дитині повноліття, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження № 32184535.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з моменту надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд не знайшов будь-яких відомостей про відправку постанови державного виконавця Назарової В.В. про відкриття виконавчого провадження боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення, тобто державний виконавець Назарова В.В. не повідомила боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Оглянувши матеріали цивільної справи № 2-483/11, суд вбачає, що рішення суду від 10.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини винесено за відсутності відповідача ОСОБА_1 (заочне рішення). Адресу відповідача вказано-м.Одеса, вул. Градоначальницька, 35/9.

З паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що місцем його реєстрації є с.Бурдюг Кельменецького району Чернівецької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Однак, матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження того, що квартира по вул. Градоначальницька, 35/9 в м.Одеса є місцем проживання чи перебування боржника ОСОБА_1, або ж місцезнаходженням його майна.

З урахуванням вищезазначеного та вирішуючи питання про поновлення боржнику ОСОБА_1 строку для звернення до суду зі скаргою на дії держвиконавця, суд приймає до уваги наступне.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби та їх посадових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Так, десятиденний строк обчислюється з моменту одержання заявником копії відповідної постанови. Скаржник вказує, що дізнався про відкриття виконавчого провадження 18.01.2019 року, коли знайомився з матеріалами виконавчого провадження, дані твердження скаржника повністю підтвердженні, зокрема, копією його заяви, а тому суд вважає, що строк на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та його постанов пропущений з поважних причин.

Враховуючи наведене, суд знаходить підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 в частині неповідомлення про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до виповнення дитині повноліття та визнає неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 щодо неповідомлення у спосіб, передбачений ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2012 року, боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданий Томашпільським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до виповнення дитині повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у випадку відсутності відомостей про місцезнаходження, місцеперебування боржника у виконавчому провадженні звертається до суду із поданням про оголошення розшуку боржника у виконавчому провадженні.

Розшук боржника фізичної особи здійснюють органи Національної поліції.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник ОСОБА_1 на підставі подання державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції оголошувався в розшук. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеса від 25.10.2012 року подання було задоволено- боржника ОСОБА_1 А,В. оголошено в розшук. Виконавче провадження про стягнення суми боргу з боржника зупинено.

Відповідно до вимог ч.2, ч.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється до закінчення існування вказаних обставин; протягом строку, на який зупинено виконавче провадження, виконавчі дії не проводяться; у період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатись до суду в порядку, передбаченому цим законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника або перевірки його майнового стану.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеса від 08.11.2013 щодо боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 встановлено обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця Другого Приморського районного відділу ДВС Одеського міського управління юстиції.

Тобто, державним виконавцем вчинено дії у період, на який виконавче провадження зупинено.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, передбачені ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України".

Особа, яка вважає, що її права порушені в зв'язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На це звертали увагу Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобов'язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Окрім того, незважаючи на зупинення виконавчого провадження, інший державний виконавець-Куліков І.О. постановами від 16.02.2018 забороним ОСОБА_1 полювати, повторно обмежив у праві виїзду за межі України та встановив обмеження щодо користування транспортними засобами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положеннями ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом про виконавче провадження заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 69 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Державним виконавцем не надано доказів вчинення дій щодо виявлення доходу скаржника чи належного йому майна.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, посилено відповідальність платників аліментів в разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Згідно ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.10 ст.71 вище вказаного Закону тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Державним виконавцем не було встановлено, чи являється основним законним джерелом засобів для існування для ОСОБА_1 керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Як пояснив ОСОБА_1, він має посвідчення водія та працює водієм, що є основним законним джерелом його заробітку, а тому застосування до нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить заявника можливості працювати водієм, а відтак утруднить як поточну сплату аліментів, так і погашення заборгованості по аліментах.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що винесена державним виконавцем постанова про тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, суд знаходить підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження постанов від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, визнає неправомірними та скасовує постанови від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що постанову про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області ОСОБА_1 не отримував, у звязку з чим він не міг знати про її існування та факт звернення ОСОБА_5 з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконання виконавчого листа № 2-483 від 13.03.2012, в матеріалах справи відсутнє повідомлення про відправлення та вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження№ 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області, боржник ОСОБА_1 у визначений державним виконавцем строк самостійно виконати вимоги виконавчого документу не міг, оскільки не знав про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не надано доказів, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, постанови від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України винесені з порушеннями, що підтвердилося в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження та поясненнями скаржника, а відтак скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 13, 76, 77, 447-453 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 5, 6, 13, 18, 24, 25, 28, 31, 39, 40, 69, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5, державний виконавець Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 на дії (бездіяльність), рішення державного виконавця задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 в частині неповідомлення про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 гривень щомісячно до виповнення дитині повноліття.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_9 щодо неповідомлення у спосіб, передбачений ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні про відкриття виконавчого провадження № 32184535 за виконавчим листом № 2-483 від 13.03.2012, виданого Томашпільським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанов від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

Визнати неправомірними та скасувати постанови від 16.02.2018 державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 32184535 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1.

Судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_13

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 22 квітня 2019 року.

Повний текст ухвали складено 22 квітня 2019 року.