Справа № 456/1088/17 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/811/3130/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 456/1088/17

Провадження № 22ц/811/3130/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_3

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрию 23 жовтня 2018 року (суддя Бораковський В.М.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнанання за ним права власності на здійснену за власні кошти добудову та переобладнання на другому поверсі веранди без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування приміщень кухні площами по 4,8 кв.м кожне загальною вартістю 37 962 грн. на АДРЕСА_1, без зміни загальних часток власності з співвласником ОСОБА_5 В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору дарування від 22 листопада 1982 року він з сестрою ОСОБА_6 отримали по 1/2 незакінченого будинку. По спільній домовленості з ОСОБА_6 вона зайняла перший поверх, а він - другий. Для облаштування окремих входів рішенням Моршинської селищної ради від 21 червня 1983 року надано дозвіл добудувати веранду. Зазначає, що кожен із співвласників будинку за власні кошти завершили будівництво подарованих часток. Добудову веранди він здійснив за власні кошти. Після завершення будівництва будинок з верандою було здано в експлуатацію. Стрийським МБТІ 29 листопада 1984 року виготовлено поверховий план цього будинку та журнал підрахунку площ. 1 липня 1985 року Моршинською селищною радою видано свідоцтво про право власності по 1/2 чистині будинку ОСОБА_6 та йому (ОСОБА_3). Співвласникам надано дозвіл на переобладнання терас у кладові кімнати площею по 4,8 кв.м кожна. Вказує, що оскільки ОСОБА_6 не мала доступу до тераси над своїм входом до помешкання, він переобладнав ці тераси для свого користування. У 2006 році він переобладнав ці кладові кімнати. Над входом у помешкання ОСОБА_6 обладнав кухню. ОСОБА_6 подарувала свою частину будинку ОСОБА_5 Стверджує, що починаючи з 1991 року і по даний час веранда другого поверху значиться за кватирою № 2 (умовна нумерація), як власником другого поверху. Саме тому нотаріус не вказала і площі веранди, оскільки вони облікуються за ним і ОСОБА_7 на час укладення договору дарування в різних площах. Всіма приміщеннями на 2-му поверсі веранди він користується як своєю власністю з часу побудови - 1985 року та 1991 року по даний час згідного проектів та дозволів. До 2007 року жодних спорів, претензій чи вимог з боку відповідача не надходило.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, та таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Вказує, що у будинку був відсутній вхід на другий поверх, тому було прийнято рішенням про дозвіл на облаштування окремих входів. Веранду збудували в 1983-1984 роках, а в 1991 році Моршинська міська рада видала рішення про переведення терас в кладові приміщення. Площа кладових додалася до площі квартири №2, пізніше їх перевели в кухню та ванну.Просить визнати за ними право власності на добудовані приміщення площею по 4,8 кв.м. Зазначає, що веранду він будував за власні кошти. Веранда збудована по проекту, а дозвіл надано сільською радою. Він також побудував приміщення кухні і ванної. Стверджує, що сільською радою надано рішення про надання дозволу на добудову веранди йому та його сестрі. Вказує, що ОСОБА_5 коштів на добудову не давала.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

З матіріалів справи, а саме з договору від 22 листопада 1982 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5497 вбачається, що ОСОБА_8 подарував ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/2 незакінченого житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 4 липня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2798, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_9 1/3 частину житлового будинку разом з відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та розміщений на земельній ділянці площею 600 кв. м.

Згідно із договором дарування частини будинку від 20 вересня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-4499, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 1/6 частину житлового будинку разом з відповідною частиною належних до нього господарських споруд, який знаходиться за вищезгаданою адресою.

Витягом з рішення Виконавчого комітету Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області № 108 від 21 червня 1983 року стверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл на добудову веранди до будинку на АДРЕСА_1 для влаштування окремих входів в житловий будинок.

Встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області № 24 від 19 лютого 1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл переобладнати в належному їм будинку кухонь 1-4 та 2-4 площею 18,2 кв. м кожна на жилі приміщення та терас над входами на кладовки площею 4,8 кв. м кожна.

Згідно з технічним паспортом від 24 березня 2017 року у будинку АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок «А-2», ворота №2, огорожа №3, ворота №4, огорожі №5 та №6.

Відповідно до робочого проекту газифікації котла та акту обстеження квартири АДРЕСА_1, кухня в квартирі підключена до газопостачання та опалюється ним.

Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з бажанням позивача оформити право власності на здійснену ним добудову і переобладнання веранди в житловому будинку та відсутності на це згоди відповідача як співвласника даного будинку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до частини 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав.

Встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Кожному з них належить по 1/2 частини будинку. Реального поділу будинку між співвласниками не проведено, про що свідчать спірні правовідносини, які вирішуються судом у іншій справі.

Рішенням Виконавчого комітету Моршинської селищної ради народних депутатів Львівської області № 24 від 19 лютого 1991 року надано дозвіл на переобладнання терас над входами в будинок на кладовки двом співвласникам будинку. Однак, всупереч наданого дозволу, позивач здійснив переобладнання тераси на кухню. Таким переобладнанням тераси позивач збільшив свою частку у спільному майні, оскільки переобладнав для себе належну відповідачу терасу, та порушив її право на користування горищем, так як перешкодив доступу відповідача до нього, яке теж належить сторонам на праві спільної часткової власності.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Також належить відзначити, що добудована веранда належить до будинку і не може бути окремим об»єктом власності. Узаконення добудови належить до повноважень органів місцевого самоврядування і не може замінюватись рішенням суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача не спростовують висновків суду.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді