Ухвала

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 756/13349/13-ц

провадження № 61-32535св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник прокурора міста Києва,

відповідачі: Київська міська рада, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

особа, що подала касаційну скаргу - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Курилича Мирона Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року у складі судді Андрейчука Т. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року у складі колегії суддів: Білич І. М., Рейнарта І. М., Побірченко Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року заступник прокурора міста Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що рішенням Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 881/1937 ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0845 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення Київської міської ради ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрований 24 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02258.

30 вересня 2009 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1. Після цього ОСОБА_3 отримав акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрований 10 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02574.

Позивач зазначає про те, що згадану земельну ділянку згідно з Програмою розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затвердженої рішенням Київської міської ради від 19 липня 2005 року № 806/3381, віднесено до озеленених територій загального користування міста Києва (існуючі парки), а тому відповідно до статті 51 ЗК України земельна ділянка, що розташована на АДРЕСА_1, належить до земель рекреаційного призначення, і на ній законодавчо заборонена діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню її за призначенням, а також яка негативно впливає чи може вплинути на природний стан цієї землі. Крім того, у висновку Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у висновку від 05 червня 2009 року № 05-4582 було зазначено про доцільність винесення проекту землеустрою на розгляд сесії Київської міської ради та розгляд його на засіданні постійної комісії з питань екологічної політики, проте зауваження органу земельних ресурсів виконані не були. Також позивач звернув увагу на те, що комунальним об'єднанням «Київзеленбуд» не було погоджено зміну цільового призначення спірної земельної ділянки та виключення її з переліку озеленених територій загального користування. Крім того, проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки проведена не була.

Посилаючись на те, що рішенням Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 881/1937 «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1» ухвалено з порушенням вимог закону, позивач просив суд: визнати його незаконним та скасувати; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2, зареєстрований 24 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02258; визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_3, зареєстрований 10 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02574; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради права власності на земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

У ході розгляду справи позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року позов заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року № 881/1937 «Про передачу громадянину ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_2, зареєстрований 24 вересня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02258.

Визнано недійсним, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1, посвідчений 30 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мисан А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 947.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_3, зареєстрований 10 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02574.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням Київської міської ради від 09 липня 2009 року та подальшими договорами купівлі-продажу спірної земельної ділянки було порушено право територіальної громади міста Києва на землю. А тому порушене право підлягає захисту шляхом повернення у власність територіальної громади земельної ділянки у спосіб, визначений частиною четвертою статті 16 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року апеляційний суд зазначив, що земельна ділянка площею 0,0845 га по АДРЕСА_1 була набута у власність ОСОБА_2 на підставі незаконного рішення Київської міської ради від 09 липня 2009 року, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади міста Києва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року адвокат ОСОБА_4 - Курилич М. Я. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 - Курилич М. Я. мотивована тим, що 23 червня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0845 га, по АДРЕСА_1, однак ОСОБА_4 не брала участі у справі. Оскаржувані рішення Оболонського районного суду від 20 березня 2014 року та ухвала Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року стосуються прав та інтересів ОСОБА_4, яка не була залучена судом у встановленому законом порядку до участі у справі.

У вересні 2017 року прокуратура міста Києва подала до суду заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, в якому зазначила про те, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку відбулася за ОСОБА_4 лише 22 липня 2016 року, що є порушенням пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином доказів того, що право власності від ОСОБА_3 перейшло до ОСОБА_4 судам попередніх інстанцій не було надано, а тому касаційну скаргу слід відхилити, оскаржувані рішення залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - Курилича М. Я. на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_4 - Курилича М. Я. зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року до закінчення касаційного провадження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Курилича М. Я., який представляє інтереси ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року, підлягає закриттю виходячи з наступного.

Звертаючись у вересні 2013 року до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки, заступник прокурора міста Києва у якості відповідача визначив Київську міську раду, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 324 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити рішення суду у касаційному порядку.

Аналогічні положення містить частина перша статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_4 не брала участі у справі, суд не вирішував питання про її права, свободи та (або) обов'язки, вона не є стороною оспорюваних правочинів, позовних вимог до неї не заявлено.

Підстави для закриття касаційного провадження передбачені пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувались.

Ураховуючи, що судами питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_4 не вирішувалось, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою адвокатом Куриличем М. Я., на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 389, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом заступника прокурора міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договору купівлі-продажу земельної ділянки, за касаційною скаргою адвоката Курилича Мирона Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_4, закрити.

Поновити виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2014 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24 липня 2014 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило