23.04.2019 Суддя Саркісян О. А..
Справа № 644/1597/19
Провадження № 2-з/644/37/19
У Х В А Л А

23 квітня 2019 року

ОСОБА_1

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Саркісян О.А.,

При секретарі- Зоріній Н.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

22.04.2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме: комплекс, місцезнаходження: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Соборна,109., шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема шляхом проведення відкритих, публічних, електронних торгів, та передати нерухоме майно на зберігання; заборонити відчуження майна, а також реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно. Заяву обґрунтовує тим, що ним подано до суду позов про стягнення з відповідача боргу. Також він двічі подавав заяву про забезпечення позову, оскіьки обгрунтовано вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або суттєво ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Відповідач є власником зазначеного нерухомого майна. Вважає, що є підстави, що відповідач намагається продати своє майно. Про це свідчить замовлення та проведення декількох оцінок вказаного майна. Згідно висновку однієї з оцінок, проведеної 03.09.2018 року ТОВ «Приватна експертна служба» вартість оціненого майна становить 8 млн.143 тис. 300 грн., що є цілком співмірною з сумою позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Статтею149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

З заяви про забезпечення позову та доданих до неї копій документів вбачається, що відповідач на протязі більше 12 років (з 2007 року), взявши в борг зазначену позивачем суму, не сплатила ні копійки, однак доказів того, що вона здійснювала на протязі цього часу несумлінні дії, направлені на те, щоб приховати майно, знищити, знецінити та таке інше, не надано, що спростовує твердження позивача з цього приводу.

Суд відноситься критично до твердження позивача про те, що замовлення та проведення декількох оцінок зазначеного майна відповідачем свідчить про той факт, що вона намагається продати майно.

Позивач у заяві про забезпечення позову зазначив, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак, ці доводи грунтуються виключно на припущенні, при цьому ризик невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за рахунок майна, яке позивач просить обтяжити, недоведений.

Враховуючи наведене, суть спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником, який звернувся із заявою про забезпечення позову, не доведено наявність обставин, які б підтверджували існування реальної загрози, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У звязку з вищевикладеним, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,258,260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду до або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя О.А.Саркісян