У Х В А Л А

26 квітня 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

22 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву і додані матеріали, суддя приходить до наступного.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу, яким остання повинна відповідати.

П. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Представником заявника в заяві зазначено, що неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, проте не додано жодного документу на підтвердження того, що дитина проживає саме з матір'ю (довідку про склад сім'ї, тощо).

Зокрема, до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів невиконанням батьком дитини ОСОБА_3 обов'язку утримати свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, та перебування дитини саме на утриманні ОСОБА_1, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України (у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги), тобто заявниця не довела своїх вимог, і із заяви та поданих до неї документів фактично вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Частиною 1 статті 166 ЦПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 183 СК України, ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Любчик