Справа № 521/4563/17
Провадження № 2/521/213/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобов`язання видати ордер та укласти договір найму, -
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом я ОСОБА_1 до ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобов`язання видати ордер та укласти договір найму.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається, на те, що він проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 разом із доньками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Інша його донька ОСОБА_8 разом із своїми дітьми проживає у квартирі АДРЕСА_2 . Зазначені квартири не приватизовані. Органом домоуправління та наймодавцем є ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів». Крім того, зазначає, що у нього та у його членів сім`ї відсутні ордер чи договір найму спірної квартири. Квартира АДРЕСА_1 , не є чотирикімнатною, а двокімнатною та в ній проживають він та його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інша його донька ОСОБА_5 разом із своїми дітьми проживає в окремій двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 Одесі, хоча у довідках про реєстрацію та проживання всі вони зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 . Також вказував, що з ним договору найму не укладено, ордер у нього не зберігся, в зазначеній квартирі проживає та зареєстрований з 16.09.1985р., іншого житла у нього не має.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд згідно останніх уточнень визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» видати йому ордер на право проживання у вказаній квартирі, включивши до складу його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; зобов`язати ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» укласти із ним договір найму житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував,
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду письмові заперечення щодо позову, в якому зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» згідно акту приймання-передачі основних засобів від 20.10.1999р., проте під час приймання-передачі майна та документів оригінали ордерів за житлові будинки передані не були. Також зазначає, що підприємство не є уповноваженим органом на видачу ордеру на житлове приміщення та договір найму укладається тільки з особою, зазначеною в ордері, який відсутній у позивача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності у нього законних підстав для проживання у вищезазначеній квартирі. В трудових відносинах з підприємством жодна з зареєстрованих осіб не перебуває, а тому за даних обставин відсутні всі підстави для задоволення відповідного позову.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися заздалегідь належним чином, про причини неявки суду не повідомляли.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог - виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що згідно посвідчення НОМЕР_2 на право заняття службовим житловим приміщенням (в гуртожитку), виданого ОСОБА_9 , яка працювала в Промкобінаті-80 на посаді формувальниці, на підставі рішення Промкомбінату - 80 МК-183 від 30.07.1982р. № пр25, надано житлову прощу квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 2-х кімнат, площею 24 кв.м. (а.с. 174)
В подальшому ОСОБА_9 12.02.1985р. уклала шлюб з ОСОБА_1 , на підставі чого змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та трудовою книжкою, копії яких містяться в матеріалах справи. (а.с. 175,176)
Відповідно до довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрації), виданої ОСОБА_9 , вона проживає та постійно зареєстрована в АДРЕСА_1,АДРЕСА_2, як основний квартиронаймач, крім неї на даній житловій площі проживають та зареєстровані: ОСОБА_1 . - чоловік, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_14 - матір, ОСОБА_4 - онучка, ОСОБА_6 - онучка. (а.с. 11)
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку від 15.12.2016р., виданої ОСОБА_1 , вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 . - наймач, ОСОБА_2 . - донька, ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_4 - онучка, ОСОБА_6 . - онучка. (а.с. 12)
Згідно договору №240 про надання послуг в утриманні будинків, прибудинкової території, постачання холодної води та водовідведення від 20.06.2013р., укладеного між ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та ОСОБА_1 , предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг в утриманні будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. (а.с.143-144)
Рішенням Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів від 18.07.1996 р. № 603 «Про присвоєння статусу житлового будинку АДРЕСА_1 - колишньому сімейному гуртожитку Деревообробного комбінату № 80» визнано будівлю АДРЕСА_1 - відомчим житловим будинком Деревообробного комбінату № 80 , присвоєно номера квартирам, в тому числі і квартирі №16 та зобов`язано квартирний відділ РВКа, спільно з адміністрацією Деревообробного комбінату № 80 надати на засідання виконкому матеріали по закріпленню вказаних квартир за громадянами, що в них проживають. ( а . с. 100,205-206,207-208 )

Житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» згідно акту приймання-передачі основних засобів від 20.10.1999р. (а.с. 99)

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з положеннями ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

В силу положень ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно розділу 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013р. «Аналіз судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" при вирішенні цієї категорії справ необхідно з`ясовувати правову підставу вселення до гуртожитку та проживання у ньому для визначення, чи поширюються гарантії Закону № 500-VI « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на осіб, які правомірно вселилися і проживають у житловому приміщенні гуртожитку, але не з підстав, передбачених ЖК УРСР, а ЦК. У зв`язку цим, необхідно звернути увагу судів на розмежування підстав виникнення права у особи на користування житловим приміщенням у гуртожитку. Це право може виникнути як із житлових правовідносин, тобто з підстав, передбачених статтею 128 ЖК УРСР та розділом II Примірного положення про гуртожитки, так і з цивільно-правових угод, однією з яких є договір оренди житлового приміщення. За своєю правовою природою договір оренди майна є строковим і майно переходить у власність орендаря лише у випадку, якщо це передбачено законом чи договором. У випадку укладання договору оренди житлових приміщень у гуртожитках, такі договори не містять умови щодо можливості набуття орендарем права власності орендованою житловою площею. Згідно з нормами Закону № 500-VI дія цього Закону поширюється лише на випадки зайняття житлової площі у гуртожитках на підставах, передбачених статтею 128 ЖК УРСР, тому на правовідносини, що виникли з договору оренди гарантії Закону № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не поширюються. Крім того, строк дії договору оренди завжди обумовлений у договорі і є однією із його істотних умов. Проживання особи у гуртожитку після закінчення строку договору може свідчити або про продовження дії договору на тих же умовах, або про порушення орендарем порядку звільнення житлового приміщення, що у кожному випадку необхідно з`ясовувати.

Згідно зі ст. 9 Житлового кодексу громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу ордер, є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При цьому ордер видається на вільне приміщення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Таким чином, на підставі зібраних у справі письмових доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як член сім`ї основного квартиронаймача ОСОБА_9 , правомірно набув права користування вказаною квартирою і правомірно з 16.09.1985 року по теперішній час проживає та зареєстрований у вказаному житлі.

Слід зазначати, що відповідно до п. 3.2.7 Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради (нова редакція) у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація видає ордери на жилі приміщення в гуртожитках, які перебувають на балансі територіальної громади міста та видає розпорядження про укладання договорів найму жилих приміщень у вказаних гуртожитках.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно до тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання права на користування позивача квартирою за адресою АДРЕСА_1 , в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, оскільки в компетенції відповідача не перебуває право на укладення договору найму житлового приміщення та видачу ордерів, а клопотання про залучення Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради представником позивача заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 9,15,58,61-64 ЖК України, ст.ст. 76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.06.2002р. Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, зареєстрований: АДРЕСА_1 ) право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30-ти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня отримання копії рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН