Справа № 165/1616/18 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/441/19 Категорія: 50 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду від 28 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Позов мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 грудня 2010 року було розірвано Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розлучення діти проживали з нею та за рішенням суду від 24 грудня 2010 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей стягувалися аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісяця, починаючи з 01 грудня 2010 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2018 року становить 13636, 48 грн. На даний час діти стали повнолітніми, проте продовжили своє навчання у Державному навчальному закладі "Нововолинський центр професійно-технічної освіти", у звязку з чим потребують матеріальної допомоги. Зазначає, що на даний час вона не працює, отримує дохід з виконання робіт тимчасового характеру, до 31 березня 2018 року їх сімя знаходилася на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради як малозабезпечена та у звязку з чим отримувала соціальну допомогу. Відповідач ОСОБА_2 працює за цивільно-правовим договором в ТзОВ "ВМП", інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, аліментів нікому не сплачує.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення дітьми навчання, але не довше, ніж до досягнення кожного з них 23-річного віку.

28 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 подала до Нововолинського міського суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, змінила позовні вимоги, просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання повнолітніх дітей по 600 грн. аліментів на кожну дитину на період їх навчання. Змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Рішенням Нововолинського міського суду від 28 січня 2019 року позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 600 (шістсот) грн. щомісячно, з дня предявлення позову, тобто з 25 червня 2018 року до закінчення ним навчання, а саме до 27 червня 2019 року та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 600 (шістсот) грн. щомісячно, з дня предявлення позову, тобто з 25 червня 2018 року до закінчення нею навчання, а саме до 07 березня 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає дане рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд не врахував, що за станом здоровя через захворювання гастритом він не може виконувати важку фізичну працю, тому не має високооплачуваної роботи. Працює в ТзОВ "Ексім-Фуд" з 01.08.2018 року, заробітна плата становить 4000 грн в місяць (3700 після відрахувань податку). Має трьох дітей від другого шлюбу, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 Його дружина не працює, доглядає за новонародженим сином. Він не має можливості надавати допомогу повнолітнім дітям, які продовжують навчання в звязку з своїм матеріальним станом, перебуванням на утриманні трьох малолітніх дітей та дружини. До того ж навчання в профтехучилищі є безоплатним. В заяві, поданій до Нововолинського міського суду 28.01.2019 року, він позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення, дана заява засвідчена його підписом. Однак, він не зрозумів зміст змінених позовних вимог, йому було розяснено, що аліменти призначаються на два місяці і необхідно написати заяву про визнання позову, він не знав, що аліменти будуть призначені з дня предявлення позову. В апеляційній скарзі зазначає, що позов не визнає.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітні діти сторін продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а тому з врахуванням обставин справи стягнув аліменти в твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення ними навчання.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині визначення розміру аліментів з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки Державного навчального закладу "Нововолинський центр професійно-технічної освіти" ОСОБА_4 навчається у вищевказаному навчальному закладі за професією перукар, період навчання останньої складає з 01 вересня 2016 року по 07 березня 2019 року.

Згідно довідки Державного навчального закладу "Нововолинський центр професійно-технічної освіти" ОСОБА_3 навчається у вищевказаному навчальному закладі за професією верстатник широкого профілю, період навчання останнього складає з 01 вересня 2016 року по 27 червня 2019 року.

Статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 працював в ТзОВ "Ексім Фуд" з 01.08.2018 року по 04.01.2019 року на посаді оброблювач мясних туш. Дохід за період з 01.08.2018 року по 31.12.2018 року склав 20070 грн.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 У цьому шлюбі народилось троє дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_10, батьком яких є відповідач.

Вказані обставини суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей не зясував, хоча у відзиві від 30.08.2018 року на позовну заяву відповідач позов не визнав у повному обсязі, повідомив про перебування на його утриманні трьох малолітніх дітей та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та надав відповідні докази.

Встановивши, що діти сторін навчаються і врахувавши заяву відповідача від 28.01.2019 року про визнання позову, при цьому не зясувавши всіх обставин, що мають значення для справи (наявність інших утриманців, розмір доходу) суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям саме у такому розмірі, вважаючи його обґрунтованим.

До того ж, суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обовязків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. У разі подання будь ? якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну розміру позовних вимог у день розгляду справи, при цьому доказів направлення цієї заяви відповідачу суду не надала. Суд першої інстанції, всупереч вказаним порушенням, заяви позивачу не повернув, а навпаки, прийняв вказану заяву і розглянув справу по суті. Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 49 ЦПК України, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина апеляційний суд виходить з можливості відповідача надавати матеріальну допомогу та враховує матеріальне становище платника аліментів, а саме отримання щомісячного доходу в розмірі 4000 грн., наявність у платника аліментів трьох малолітніх дітей і необхідність їх утримання та забезпечення їм прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує потребу повнолітніх дочки, сина у матеріальній допомозі у звязку з навчанням. З матеріалів справи встановлено, що діти навчаються у навчальному закладу по місцю свого проживання, забезпечені житлом. При цьому, позивачем не подано доказів, які отримують доходи (стипендію) діти і у якому розмірі. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків - матірю дітей.

З відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову (25 червня 2018 року) і до закінчення ними навчання, але не довше, ніж до досягнення кожного з них 23-річного віку.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 січня 2019 року в даній справі в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 300 (триста) грн. щомісячно, з 25 червня 2018 року до закінчення ним навчання, а саме до 27 червня 2019 року та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 300 (триста) грн. щомісячно, з дня предявлення позову 25 червня 2018 року до закінчення нею навчання, а саме до 07 березня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: