ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7513/18

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/425/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бобрової І.О., Вінгаль В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідачі: Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державна казначейська служба України;

третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області;

особи, які подали скаргу: ОСОБА_2, Державна казначейська служба Україна;

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

прізвище судді: Цибенко І. В.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 12 год. 48 хв.; дата складання повного тексту рішення: 20 січня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні ОСОБА_2 звернулася з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Державної казначейської служби України, в якому просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 80 000 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що тривале невиконання відповідачами судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_2, а також несплата відповідачами компенсації за несвоєчасне його виконання призвело до моральних переживань ОСОБА_2, які полягали у душевних стражданнях, руйнуванні її життєвих планів, необхідності проведення додаткових витрат у зв'язку з відновленням здоров'я, постійній присутності почуття розпачу.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 3000 грн., шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Державна казначейська служба зазначала, що в судовому порядку не було визнано неправомірними дії, рішення або бездіяльність відповідачів, а тому за відсутності вказаної складової щодо виконання рішень суду, відсутні і підстави для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, Державна казначейська служба вказувала, що судом першої інстанції не було визначено заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру та не здійснено посилання на належні докази, які б підтвердили факт заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, не наведено обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, що суперечить вимогам чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог повністю через порушення судом норм процесуального права, які призвели до ухвалення невірного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, не врахував всіх істотних обставин справи, а саме, не взяв до уваги, що з 2014 року, після видачі виконавчого листа, судове рішення, ухвалене на її користь, залишається невиконаним. Тривале невиконання судового рішення відповідачами впродовж декількох років призвело до її моральних страждань, розмір яких вона визначила в сумі 80000 грн.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради та Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області зазначали, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки позивач не довела фактів спричинення їй моральної шкоди та протиправності дій відповідачів, і відповідно, не довела причинно-наслідкового зв'язку між вказаними обставинами.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції за приписами ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2012 року, яку було залишено без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2014 року, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплаченої грошової допомоги.

За вказаним судовим рішенням позивачу 08.04.2014 видано виконавчий лист №2-а/2515/103/2012, який перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Чернігівській області з 19.05.2014 по 18.03.2015.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 02.06.2014 року № 4658/14, рішення суду було виконано в частині зобов'язання здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, рішення в іншій частині, а саме, про зобов'язання здійснити виплату зазначеної допомоги є утрудненим до виконання у зв'язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у Державному бюджеті на 2014 рік не передбачені, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм (а.с. 40).

Постановами державного виконавця від 12.11.2014 та 28.01.2015 на Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради накладались штрафи за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлені державним виконавцем строки (а.с. 44).

Станом на 18.03.2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2012 року в частині здійснення виплати на користь ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплаченої грошової допомоги виконано не було.

Положеннями ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За правилом наведеної норми закону, такі особливості полягають у тому, що невиконання вищенаведеного судового рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження має наслідком здійснення виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстави для повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.9 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, а саме, коли законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, відсутнє інше майно чи кошти, що виключає можливість виконання відповідного судового рішення, але не пізніше строку, встановленого частиною другою названої статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби мав подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів документи та відомості, необхідні для перерахунку стягувачу коштів, про що мав повідомити стягувача. Кошти, які надійдуть на рахунок органу державної виконавчої служби мають бути перерахованими стягувачеві протягом 10 днів.

За обставинами справи, рішення суду Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2012 року станом 18.03.2015 року виконано не було, виконавче провадження було закінчено державним виконавцем у зв'язку з неможливістю виконання судового рішення без участі боржника і лише за письмовим зверненням ОСОБА_2 від 14.06.2018 року до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з питання здійснення виконання рішення суду згідно з положеннями Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», останнім було вчинено дії щодо прийняття на облік рішення, виконання якого гарантується державою (а.с. 151-157).

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 10.01.2019 року на підставі п. 13 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440, передало ГУ ДКС в Чернігівській області для подальшого виконання 777 рішень судів, в тому числі і рішення №2-а/2515/103/2012, постановленого відносно ОСОБА_2

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, та враховуючи, що виконання зазначеного у позові судового рішення, було гарантовано державою, однак протягом кількох років воно не було виконано через бездіяльність державних органів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що буде справедливим та адекватним стягнення на користь позивача морального відшкодування в сумі 3000 грн шляхом безпідставного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби щодо того, що в судовому порядку не було визнано неправомірними дії Казначейства щодо виконання рішень суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки висновок суду першої інстанції про стягнення відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України є наслідком тривалого невиконання державою рішення суду та не пов»язано з неправомірними діями Державної казначейської служби України як юридичної особи у відповідних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що адекватною сатисфакцією її моральних страждань у зв'язку з тривалим невиконання судового рішення буде стягнення моральної шкоди в сумі 80 000 грн не є підставами для скасування судового рішення, оскільки стягнення грошових коштів в сумі 3 000 грн у відшкодування моральної шкоди відповідає принципу виваженості, розумності та справедливості.

Враховуючи те що, доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: