Головуючий у І інстанції Соловей Г.В.
Провадження №22-ц/824/4060/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та просив про його задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно виконавчого листа Харцизького міського суду Донецької області від 01 листопада 2011 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від усіх видів доходу, починаючи з 04 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На момент ухвалення рішення про стягнення аліментів донька проживала разом з матір'ю. Однак, починаючи з червня 2014 року, дочка ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, в зв'язку із чим позивач вважає, що стягнення з нього аліментів на користь відповідача є безпідставним.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційному суді позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення скарги позивача заперечив та просив рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, щопозивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано.

За час спільного проживання у сторін народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Відділом РАГСу Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 140 (а.с.14).

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 01 листопада 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с.12-13), який пред'явлено до примусового виконання до Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Процесуальними нормами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 05.07.2018 року, що підтверджується Витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.15-16). Вищевказаний житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11.09.2015 року приватним нотаріусом Фастівського МНО Київської області Чернишовою О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2011, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2015 року (а.с.9-11).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 324 від 29.08.2018 року за підписом голови вуличного комітету м. Фастів, за адресою АДРЕСА_2, зареєстрована та проживає на даний час ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Фастівської міської ради від 18.04.2018 року № НОМЕР_1, відповідач ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, фактично проживає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_1.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача факт проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 не заперечував, зазначивши при цьому, що ОСОБА_3 останні отримані нею від ОСОБА_2 аліменти надіслала дочці, що, на думку колегії, свідчить про визнання самою відповідачкою факту перебування дочки на утриманні батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки наявними в справі доказами підтверджується факт проживання неповнолітньої ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 та факт перебування її на утриманні батька з червня 2014 року, помилковим є висновок суду про відсутність в справі підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача та, відповідно, відмову у позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи та спростовуються її матеріалами, рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що стягуються на підставі виконавчого листа, виданого 01 листопада 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: