РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7919/19

пр. № 2-о/759/381/19

24 квітня 2019 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Горбенко Н.О., при секретарі - Шпакович С.Р., без участі учасників справи, розглянувши в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, заінтересована особа - Святошинський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить встановити факт смерті її бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганську, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала у м. Луганську, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла від хронічної серцевої недостатності, про що 16.01.2019 р. «Державною установою «Луганська міська поліклініка № 10» видано лікарське свідоцтво про смерть № 52 і довідку про причину смерті до форми № 106/у № 52 від 16.01.2019 р. На підставі зазначених лікарських документів видано свідоцтво про смерть, в якому зазначено, що актовий запис № 138 про смерть ОСОБА_3 вчинено «Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки». Однак, у зв'язку з визнанням окремих районів м. Луганська тимчасово окупованою територією, в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами, в тому числі і лікарського свідоцтва і свідоцтва про смерть бабусі, і вказана обставина є перешкодою для реалізації її законних прав, в тому числі і спадкових прав після смерті бабусі.

Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав:

З паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка деревні Слободка, Єлецького району Липецької області, громадянка України, зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є АДРЕСА_2.

З копій свідоцтв про народження, про укладення шлюбу встановлено, що ОСОБА_1 є онучкою ОСОБА_3.

З копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка деревні Слободка, Єлецького району Липецької області, громадянка України, зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є АДРЕСА_2.

З лікарського свідоцтва про смерть № 52 і довідки про причину смерті до форми № 106/у № 52 від 16.01.2019 р. виданих Державною установою «Луганська міська поліклініка № 10» вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вдома за адресою: АДРЕСА_1, смерть настала від хронічної серцевої недостатності.

На підставі зазначеної довідки - за місцем проживання вказаної особи 17.01.2019 р. «Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки» було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дані в якому щодо факту смерті і дати смерті відповідають відомостям, зазначеним у лікарському свідоцтві про смерть і довідці про причину смерті.

Суд пересвідчився в тому, що надані копії вказаних документів повністю відповідають оригіналам документів, які є в наявності у заявника.

З метою реєстрації факту смерті ОСОБА_3 в Україні, заявниця звернулася до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Листом Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.04.2019 року відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о).

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м. Луганська Луганської області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 -VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), щодо так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і суд приймає до уваги доказ - довідку, видану медичним закладом на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З наданих документів суд вважає встановленим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка деревні Слободка, Єлецького району Липецької області, громадянка України, яка була зареєстрована та постійно проживала у м. Луганську Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р., перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Луганську, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлені. Оскільки довідку про причину смерті видано закладом, створеним у порядку, не передбаченому законодавством України, і оскільки свідоцтво про смерть видане невизнаним державою Україна незаконно створеним державним органом, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна.

Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

Керуючись ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 317, 319 , 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки деревні Слободка, Єлецького району Липецької області, громадянки України, у м. Луганську Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення направити до Святошинського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві для негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Н.О. Горбенко