Справа № 214/6724/18
18 квітня 2019 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі
головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Звада Л.В.,
Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.07.2006 року у розмірі 6830,49 грн., а також стягнути судові витрати в розмірі 1762,00 грн.
Представник позивача до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглянути справу за її відсутності, у разі неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
За даних обставин, з урахуванням згоди представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та кредитним договором, укладеним сторонами.
Зі змісту ст.626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При цьому, відповідно до ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.
Судом встановлено, що 17.07.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6), який разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що по своїй суті є договором приєднання в силу ч.1 ст.634 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 від 24.06.2014 року, виданим Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області (а.с.16).
За життя позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором від 17.07.2006 року не виконав, внаслідок чого розмір нарахованої банком заборгованості склав 6830,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим станом на 21.12.2017 року (а.с.4-5).
З доводів позовної заяви, наданих позивачем до неї письмових доказів не видно, що укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 кредитний договір від 17.07.2006 року припинив свою дію на момент смерті позичальника.
Окрім того, в рахунок погашення заборгованості позичальником востаннє вносились кошти в розмірі 22,94 грн. 31.10.2014 року, що суд розцінює як свідчення дії кредитного договору до моменту його смерті.
Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов'язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.
Оскільки кредитні зобов'язання не включені до визначеного ст.1219 ЦК України переліку зобов'язань, які не входять до складу спадщини, тому вони спадкуються спадкоємцями померлого позичальника - спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом.
Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячний строк.
Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Як зазначено в п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців слід враховувати, що з урахуванням ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Приймаючи до уваги, що оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України.
Як встановлено судом, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 значилась зареєстрованими та проживали разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13, 14, 15). Таким чином, будучи спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом (з огляду на відсутність заповіту, складеного за життя ОСОБА_4), відповідачі є такими, що фактично прийняли спадщину, не заявивши про відмову від її прийняття протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України.
19.09.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено претензію кредитора до Першої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника ОСОБА_4, включити його кредиторські вимоги на заборгованість в розмірі 6953,43 грн. в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від її прийняття після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.20).
Отже, кредитор в межах визначеного ст.1281 ЦК України строку реалізував своє суб'єктивне право на виконання спадкоємцем боргових зобов'язань померлого позичальника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.04.2017 року у справі №6-2962цс16.
При цьому, заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України та здійснене в строк. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.
31.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив лист-претензію про погашення заборгованості за кредитним договором на адресу спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.22, 23), однак претензія залишилась без задоволення, у зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду із цим позовом.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги кредитора до спадкоємців про стягнення кредитної заборгованості.
Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Отже, розмір заборгованості спадкодавця на час його смерті за кредитним договором №б/н від 17.07.2006 року, який підлягає стягненню зі спадкоємців - відповідачів по справі становить 6830,49 грн. в межах вартості успадкованого ними майна, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути у рівних частинах з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з кожного окремо, на користь позивача по 881,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору.
Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223, 280, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно з ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя Н.В. Чернова