КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/27923/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/4981/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року, ухвалену під головуванням судді Піхур О.В., у справі за заявою ОСОБА_1 та за заявою ОСОБА_2 про виправлення описки у виконавчому листі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила виправити описки у виконавчому листі, виданому Шевченківським районним судом м. Києва від 18.04.2018, а саме вказати правильний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 «НОМЕР_1» замість помилко вказаного «НОМЕР_2».

У листопаді 2018 ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просила виправити описки у цьому ж виконавчому листі, оскільки вважає, що у виконавчому листі неправильно вказана сума боргу. Зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2017 з неї стягнуто 4 289 741,09 грн, проте постановою Верховного Суду від 18.04.2018 це рішення в частині стягнення інфляційних витрат у сумі 18 544,88 грн скасовано. Вважає, що у виконавчому листі має бути зазначена сума боргу 4 271 196, 21 грн, а не 4 278 541,21 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2018 заяви сторін про виправлення помилки у виконавчому листі об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2018 заяву ОСОБА_1 задоволено, виправлено помилку у виконавчому листі, зазначено рєстраційний номер облікової картки боржника ОСОБА_2 «НОМЕР_1». У задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та поставити нову, якою задовольнити її заяву про виправлення суми боргу у виконавчому листі. Посилається на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи. А саме, суд не звернув уваги на те, що судом касаційної інстанції скасовано рішення в частині стягнення інфляційних витрат у сумі 18 089,99 грн, а тому позов задоволено не у повному обсязі. У разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але у виконавчому листі зазначена повна сума судового збору. Також зазначила про те, що суд допустив порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду. Вказує, що виконавчий лист у справі видано з урахуванням постанови Верховного Суду, а судовий збір сплачено за максимальною ставкою, а тому зменшена сума боргу на суму інфляційного відшкодування не змінює ставку судового збору та не змінює порядок розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав відзив та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За матеріалами справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.02.2013 у сумі 1 500 000 грн, заборгованість за договором позики від 16.06.2015 у сумі 355 367,73 грн, заборгованість за договором позики від 18.08.2012 у сумі 1 600 000 грн, заборгованість за договором позики від 10.08.2012 у сумі 800 000 грн, заборгованість за договором позики від 16.07.2015 у сумі 34 373,36 грн та судові витрати в розмірі 6 890 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2017 це рішення залишене без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2017 та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2017 в частині стягнення інфляційних витрат у сумі 16 494,4 грн відповідно до розписки від 16.06.2015 та у сумі 1 595,44 грн відповідно до розписки від 16.07.2015 скасовані та у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

25.05.2018 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 01.02.2013 в розмірі 1 500 000 грн, за договором позики від 16.06.2015 в розмірі 338 873,29 грн, за договором позики від 18.08.2012 в розмірі 1 600 000 грн, за договором позики від 10.08.2012 в розмірі 800 000 грн, за договором позики від 16.07.2015 в розмірі 32 777,92 грн., судові витрати в розмірі 6 890,00 грн (а.с. 243 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у виконавчому листі, суд виходив з того, що сума стягнення, яка вказана у виконавчому листі відповідає сумі, яка вказана у рішенні суду з урахуванням постанови Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК Українисуд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

За матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25.09.2017 видано виконавчий лист, у якому зазначена сума стягнення 1 500 000 грн за договором позики від 01.02.2013; 338 873,29 грн за договором позики від 16.06.2015; 1 600 000 грн, за договором позики від 18.08.2012; 800 000 грн, за договором позики від 10.08.2012; 32 777,92 грн за договором позики від 16.07.2015 та судові витрати в розмірі 6 890 грн, що разом складає 4 278 541,21 грн. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Києва від 25.10.2018 відкрито виконавче провадження.

Суми стягнення у виконавчому листі вказані з урахуванням постанови Верховного Суду від 18.04.2018, якою відмовлено у стягненні інфляційних втрат. Так, за рішенням суду з урахуванням інфляційних втрат сума стягнення за договором позики від 16.06.2015 була вказана 355 367,73 грн. У виконавчому листі сума за договором позики від 16.06.2015 вказана - 338 873,29 грн, тобто за вирахуванням 16 494,44 грн, у стягненні яких відмовлено судом касаційної інстанції. За рішенням суду з урахуванням інфляційних втрат сума стягнення за договором позики від 16.07.2015 була вказана 34 373,36 грн. У виконавчому листі сума за договором позики від 16.07.2015 вказана - 32 777,92 грн, тобто за вирахуванням 1 595,44 грн, у стягненні яких відмовлено судом касаційної інстанції. Відтак суд першої інстанції правильно встановив, що у виконавчому листі не було допущено описки чи помилки у написанні суми стягнення.

Рішення в частині стягнення судового збору залишене судом касаційної інстанції без змін, а відтак у виконавчому листі правильно зазначена сума судового збору, який підлягає стягненню з боржника 6 890 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що у виконавчому листі має бути вказана сума судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у виконавчому листі вказуються ті суми, які зазначені у судовому рішенні, що набрало законної сили.

Оскільки рішення в частині стягнення судового збору не скасовувалося і не змінювалося, зазначена сума судового збору, яка вказана у виконавчому листі відповідає сумі, вказаній у рішенні суду, яке набрало законної сили та є правильною.

У апеляційній скарзі заявниця вказує на порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте в чому полягають такі порушення не вказує.

Ухвала суду в частині задоволення заяви ОСОБА_1 не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не переглядається.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 23.04.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик