КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 6/824/24/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 824/9/2019

Київський апеляційний суд в складі судді Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання Даценко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 12 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованості за кредитним договором,

встановив:

31 січня 2019 року Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, посилаючись на те, що 12 грудня 2018 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» у справі № 68/18 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято рішення, відповідно до якого вказаний позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача: суму простроченого тіла кредиту в розмірі 2312,09 грн.; суму нарахованих процентів станом на 12.11.2018 року в розмірі 2641,01 грн.; суму нарахованої пені за період з 21.05.2018 року по 12.11.2018 року в розмірі 2056,13 грн.; суму сплаченого третейського збору в розмірі 1700 грн.; та суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 560,74 грн., що разом складає суму в розмірі 9269 грн. 97 коп.

Боржник ОСОБА_1 добровільно рішення третейського суду не виконує, тому заявник просив видати виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення третейського суду.

У судовому засіданні представник Кредитної спілки «СуперКредит» - Карбовська А.А. підтримала заяву в повному обсязі, з викладених у ній підстав, та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання апеляційним судом призначалось на 15 лютого 2019 року, на 12 березня 2019 року, на 2 квітня 2019 року та у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи неодноразово було відкладено для його повторного повідомлення.

Судом апеляційної інстанції здійснювались всі необхідні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, надсилалась кореспонденція за адресою, наявною в матеріалах справи (а.с. 14, 16, 20, 26), однак повертались конверти з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Також здійснювалось оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 485 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника Кредитної спілки «СуперКредит», дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.06.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СК-1/0028/17/150/17, відповідно до п 1.1 якого позивач зобов'язався надати позичальнику фінансовий кредит в сумі 10 000 грн.

09.06.2017 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № СК-1/0028/17/150/17, відповідно до п. 1.1 якого останній зобов'язався солідарно з позичальником відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки відповідач відповідає перед Кредитною спілкою «СуперКредит» в тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 12 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму простроченого тіла кредиту в розмірі 2312 грн. 09 коп.; суму нарахованих процентів станом на 12.11.2018 року в розмірі 2641 грн. 01 коп.; суму нарахованої пені за період з 21.05.2018 року по 12.11.2018 року в розмірі 2056 грн. 13 коп.; суму сплаченого третейського збору в розмірі 1700 грн.; та суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 560,74 грн., що разом складає суму в розмірі 9269 грн. 97 коп.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Доказів оскарження рішення третейського суду з підстав, передбачених цим Законом, та доказів добровільного виконання рішення третейського суду матеріали справи не містять.

Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави визначені у ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до ст. 5 цього Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Наявні матеріали не містять підстав, встановлених ст. 486 ЦПК України, для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

З матеріалів справи не вбачається, що на день розгляду заяви рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 12 грудня 2018 року скасовано.

Зі змісту кредитного договору, договору поруки та характеру правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається, що вказаний спір підвідомчий третейському суду.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц, відповідно до вимог 553 ЦК України договір поруки є додатковим, акцесорним зобов'язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов'язання та виникає і існує лише за умови існування основного, забезпеченого договору, яким у даному випадку є кредитний договір. Акцесорний договір не є споживчим договором, а сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення особистих потреб поручителя. Вимоги пункту 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо обмеження компетенції третейських судів не поширюється на спори, що виникають з акцесорних договорів навіть за умови, якщо такими договорами забезпечено виконання зобов'язання за споживчим договором.

Оскільки поручитель ОСОБА_1 є стороною акцесорного зобов'язання, не є споживачем, і Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено поширення на сторони акцесорних договорів його положень, то вказаний спір підвідомчий третейському суду.

Строк для звернення за видачею виконавчого документа заявником не пропущено.

Згідно з п. 4.2 договору поруки № СК-1/0028/17/150/17 від 09 червня 2017 року спори, пов'язані з даним договором вирішуються шляхом розгляду їх Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» відповідно до його регламенту.

Третейська угода недійсною не визнана. Рішення третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, який не передбачений законом. Судом також не встановлено невідповідності складу третейського суду вимогам закону.

Враховуючи викладене, заява Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 12 грудня 2018 року підлягає задоволенню.

З ОСОБА_1 також на користь Кредитної спілки «СуперКредит» підлягає стягненню 960 грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви.

Керуючись ст. ст. 485, 486, 487 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду - задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 12 грудня 2018 року, ухваленого в складі одного третейського судді Логош Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» заборгованості на загальну суму 9269 грн. 97 коп., з яких : сума простроченого кредиту в розмірі 2312 грн. 09 коп.; сума нарахованих процентів станом на 12.11.2018 року в розмірі 2641 грн. 01 коп.; сума нарахованої пені за період з 21.05.2018 року по 12.11.2018 року в розмірі 2056 грн. 13 коп.; сума сплаченого третейського збору в розмірі 1700 грн.; сума понесених витрат на правову допомогу у розмірі 560 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму сплаченого судового збору - 960 грн. 50 коп.

Дані сторін третейського спору:

Кредитна спілка «СуперКредит» (місцезнаходження: 02140, м. Київ, пр. Григоренка, 39-Б, оф. 123, );

ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 02 травня 2019 року

Суддя Ящук Т.І.