Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 631/2066/15-ц

провадження № 61-37194св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Харківгаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника Мякоти Тетяни Миколаївни, на постанову апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Ковалкенко І. П., Овсяннікової А. І., Піддубного Р. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Харківгаз» в особі Нововодолазької дільниці Зміївського управління експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства «Харківгаз» (далі - ПАТ «Харківгаз») про перерахунок заборгованості, підключення домоволодіння до газопостачання та стягнення моральної шкоди у зв'язку із незаконним відключенням від газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що ПАТ «Харківгаз» безпідставно провів перерахунок нарахування за використаний газ в 2014 році, проводив нарахування за використаний газ по тарифу 1,788 грн, починаючи з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 рік, відключив домоволодіння від газопостачання. Протягом 2014 року, починаючи з 04 лютого 2014 року, з моменту укладення договору про надання послуг з газопостачання, фактично обсяг спожитого газу становив 1853 м. куб., що не перевищує

2 500 м. куб., за рік, при зазначеному обсязі вартість 1 м. куб. природного газу становить 0,7254 грн за 1 м. куб. спожитого газу та з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 рік - 1,089 грн за 1 м. куб., підстави для перерахунку вартості спожитого газу, виходячи з обсягу спожитого газу понад

6 000 м. куб., у відповідача по справі не було, заборгованості за спожитий газ, виходячи із ціни 1 м. куб. природного газу при обсязі споживання до

2 500 м. куб. природного газу, у позивача не має.

ОСОБА_1 просила визнати дії ПАТ «Харківгаз» по зміні цінової категорії за спожитий газ, нарахуванню суми боргу за період з 04 лютого 2014 року по

31 березня 2015 року неправомірними, зобов'язати ПАТ «Харківгаз» здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу ОСОБА_1

з 04 лютого 2014 року по 01 травня 2014 року за ціною 0,7254 грн за м. куб. газу та з 01 травня 2014 року по 31 березня 2015 рік за ціною

1,089 грн за м. куб. відповідно до квитанцій про сплату за спожитий природний газ, виходячи з показань лічильника спожитого у 2014 році природного газу в об'ємі, що не перевищує 2 500 м. куб. газу та відновити газопостачання її домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок негайно, стягнути з ПАТ «Харківгаз» на користь

ОСОБА_1 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 2 000,00 грн, моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн та судовий збір в сумі 487,20 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області

від 22 червня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії ПАТ «Харківгаз» по зміні цінової категорії за спожитий газ, нарахуванню суми боргу за період з 04 лютого 2014 року по 31 березня

2015 року по особовому рахунку НОМЕР_2 та відключенню домоволодіння ОСОБА_1 від системи газопостачання неправомірними. Зобов'язано

ПАТ «Харківгаз» здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу ОСОБА_1 особовий рахунок НОМЕР_2 з 04 лютого 2014 року по 01 травня 2014 року за ціною 0,7254 грн за 1 м. куб. газу та з 01 травня 2014 року по

31 березня 2015 року за ціною 1,089 грн за 1 м. куб. газу відповідно до квитанцій про сплату за спожитий природний газ, виходячи з показань лічильника спожитого у 2014 році природного газу в об'ємі, що не перевищує 2 500 м. куб. газу. Зобов'язано ПАТ «Харківгаз» відновити газопостачання домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок негайно; стягнуто з ПАТ «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що нарахування відповідачем за використаний природний газ станом на 01 січня 2015 року не відповідає фактичним даним про споживання природного газу позивачем та підтверджується відповідними рахунками за 2014 рік, які сформовані відповідачем, що порушує право позивача на визначення ціни газу в межах споживання, що не перевищує 2 500 куб. м.

Крім того, при відключенні домоволодіння позивача від газопостачання, відповідачем були порушені Правила надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (зі змінами), якими передбачено, що газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання в разі несплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження, а відповідачем не надано доказів про наявність заборгованості у позивача за спожитий газ.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Харківгаз» задоволено.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області

від 22 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки оскарження дій ПАТ «Харківгаз» щодо нарахування плати за використаний природний газ не передбачено діючим законодавством.

Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника Мякоти Т. М., задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив із того, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що позивач, звертаючись до суду з указаним позовом за захистом своїх порушених прав, просив визнати незаконними дії відповідача щодо відключення її домоволодіння від газопостачання, так як вважав, що відповідач неправомірно здійснював нарахування плати за використаний газ, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а також просив відшкодувати моральну шкоду, що є, відповідно до статті 16 ЦК України, належним способом захисту.

Суд апеляційної інстанції, на порушення вимог статей 212-214, 316 ЦПК України, у редакції яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення, не звернув уваги на те, що позивачем оскаржувались дії не лише щодо нарахування плати за використаний газ, а й дії щодо відключення домоволодіння від газопостачання, зобов'язання ПАТ «Харківгаз» здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу, відновити газопостачання домоволодіння за власний рахунок, а також відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з чим не мотивував з яких підстав він дійшов висновку щодо вирішення вищевказаних позовних вимог.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Харківгаз» задоволено.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області

від 22 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскарження дій ПАТ «Харківгаз» щодо нарахування плати за використаний природний газ та збитків, які є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Щодо вимог про незаконне відключення від газопостачання, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 попереджалась про припинення газопостачання 12 травня 2015 року, а відключення від газопостачання відбулось 26 серпня 2015 року. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 з часу попередження про припинення газопостачання з'ясовувала питання наявності або відсутності заборгованості матеріали справи не містять.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

24 травня 2018 року ОСОБА_1, в особі представника Мякоти Т. М., через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Харківської області

від 19 квітня 2018 року та залишити в силі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції під час нового розгляду даної справи не було враховано висновків суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано попереднє судове рішення апеляційного суду, та які є обов'язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Доводи інших учасників справи:

25 липня 2018 року ПАТ «Харківгаз» через засоби поштового зв'язку подало до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Рух касаційних скарг:

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Нововодолазького районного суду Харківської області.

У липні 2018 року матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Зазначеним нормам матеріального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду першої інстанцій:

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 9 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що оскарження дій ПАТ «Харківгаз» щодо нарахування плати за використаний природний газ не є належним способом захисту, апеляційний суд не звернув уваги на те, що позивач, звертаючись до суду з указаним позовом за захистом своїх порушених прав, просив визнати незаконними дії відповідача щодо відключення її домоволодіння від газопостачання, так як вважав, що відповідач неправомірно здійснював нарахування плати за використаний газ, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а також просив відшкодувати моральну шкоду, що є, відповідно до статті 16 ЦК України, належним способом захисту.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є абонентом ПАТ «Харківгаз».

Згідно пункту 1 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 04 лютого 2014 року НОМЕР_2 (далі - Договір), укладеного між ОСОБА_1 (споживач) та Зміївською філією

ПАТ «Харківгаз» (виконавець) виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 9 вказаного Договору встановлено, що постачання природного та скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно у потрібному споживачеві обсязі відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (в редакції, чинній на час укладання Договору) (далі -Правила), з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронипраці від 01 жовтня 1997 року № 254.

Відповідно до пункту 17 Правил та пункту 16 Договору, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до пункту 22 Договору за наявності лічильника газу розрахунок за надані послуги проводиться за встановленими цінами на підставі фактичних показань лічильника.

Згідно пункту 26 Договору, заборгованості за позивачем станом на

04 лютого 2014 року немає.

Відповідно до пункту 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Абзацом 2 пункту 19 Правил встановлено, що у разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про безпідставність відключення позивача від газопостачання, оскільки встановив відсутність заборгованості по газопостачанню.

Апеляційним судом скасовано законне та обґрунтоване рішення, яке ухвалено на підставі належним чином оцінених доказів, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка.

У зв'язку із наведеним Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції не відповідає як нормам матеріального права, так і принципу справедливості правосуддя у зв'язку із чим таке рішення не може вважатися законним і підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України, як помилково скасованого.

Щодо судових витрат:

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв'язку із задоволенням касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Мякоти Т. М. та залишанням в силі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, судові витрати, понесені ОСОБА_1 за розгляд справи в суді касаційної інстанції в розмірі 3 410,40 грн підлягають стягненню з ПАТ «Харківгаз» на користь ОСОБА_1

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в особі представника Мякоти Тетяни Миколаївни, задовольнити.

Постанову апеляційного суду Харківської області від 19 квітня 2018 року скасувати, залишити в силі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Харківгаз» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 3 410,40 грн судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило