Справа № 183/8097/18
№ 2/183/1472/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

22 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд:

- визнати розписку від 16.11.2012 року договором купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,0494 га під цим будинком, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, укладеного 16.11.2012 між нею та ОСОБА_3 ;

- визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0494 га під цим будинком, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за договором купівлі - продажу, укладеного 16.11.2012 між нею та ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 16.11.2012 року вона сплатила кошти за купівлю житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, в сумі 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень, ОСОБА_3 про, що останнім власноруч було складено розписку.

16.11.2012 року ОСОБА_3 надав їй довіреність бути його представником з питань продажу та збору усіх документів, необхідних для цього, а також з питань узгодження, узаконення, вводу в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки під цим будинком, а також разом із довіреністю позивачу було передано всі документи на будинок.

Під час всіх домовленостей, передачі коштів та написання відповідної розписки про отримання коштів за продаж спірного будинку, був присутній син ОСОБА_3 - відповідач по справі ОСОБА_2 .

Однак, у зв`язку з відсутністю коштів на підготування документів для оформлення договору купівлі-продажу будинку позивачем було пропущено строк дії довіреності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Єдиним спадкоємцем після смерті останнього є його син - ОСОБА_2 . При цьому, відповідач, у встановлений законодавством строк, за отриманням спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертався і свідоцтво про право не спадщину у нотаріуса не отримував, так-як був упевнений в тому, що позивач придбавши будинок за розпискою і отримавши довіреність на оформлення документів, вже переоформила його на себе, або на членів своєї родини.

Однак, на даний час позивач позбавлена можливості належним чином оформити свої права на вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку під ним, тому звернулася до суду з даним позовом.

02 січня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, приходить до наступного висновку.

Суду подано копію розписки, складеної 16.11.2012 року ОСОБА_3 , в тім, що останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн. за проданий ним будинок з земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Судом по справі встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19 липня 1957 року, який зареєстровано в Новомосковському міському БТІ 26.04.1990 року та записано в реєстрову книгу за № 12774-78 (а.с.12-13).

Також, згідно технічного паспорту на житловий будинок

АДРЕСА_1 (а.с. 20-30), власником житлового будинку є ОСОБА_3 .

Крім того, в матеріалах справи міститься копія Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП , виданого на підставі рішення Новомосковського міськвиконкому № 900 від 17.09.1997 року, у відповідності до якого ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 0,0494га, яка розташована на території Новомосковської міської ради, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № НМ №75 (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.9).

Судом було перевірено наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_3 .

Так, згідно даних Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася, про що свідчить також Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 55552716 (а.с.57,58)

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Також, ч.4 ст.203 ЦК України визначає, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Ч.1 ст.206 ЦК України визначає, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Водночас, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (п.3 ч.1 ст.208 ЦК України).

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належної продавцю на праві власності нерухомого майна. Покупцем усі умови за договором виконані. Згідно з умовами договору відчужувана нерухомість продана ОСОБА_3 за 99000 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не було надано, крім того, відповідач, як спадкоємець продавця, не прийнявши спадщину, в своїй заяві дійсно підтвердив факт укладення договору купівлі-продажу будинку з ОСОБА_1 , тому, суд вважає укладений договір дійсним.

Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володів об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, ОСОБА_1 на законних підставах набула право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним з моменту фактичної передачі коштів та прийняття будинку. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного будинку в судовому порядку немає.

Таким чином, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, виконання договору відбулося, однак його нотаріальне посвідчення неможливе, оскільки, відповідно до вимог ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе визнати договір купівлі продажу - дійсним та визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок, оскільки в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 посвідчення договору купівлі-продажу нотаріально не можливе, а його спадкоємець відмовляється від такого посвідчення, в спосіб, передбачений законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки розміром 0,0494 га під цим будинком, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, укладеного 16.11.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на земельну ділянку розміром 0,0494 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока