Справа № 583/97/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Соколової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Марченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 справу № 583/97/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

з участю сторін : позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_4 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_5 .,

представника третьої особи ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2019 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.04.2017 між ним та ОСОБА_2 укладено угоду щодо грошових коштів, за умовами якої позивач надав відповідачу кошти в сумі 13400 доларів США строком до 01.12.2017 зі сплатою 4 % за користування даними коштами. На підтвердження виконання домовленостей відповідач написав розписку від 15.04.2017 про отримання коштів та зобов`язання їх повернення. Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 не виконав, кошти та відсотки не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в гривневому еквіваленті, що становить 367562 грн та кошти в сумі 294 040 грн - 4% за користування коштами взятими в борг протягом двадцяти місяців.

Ухвалою суду від 15.01.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

04.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому ОСОБА_2 заявлені до нього позовні вимоги не визнав та вказав, що 15.04.2017 з позивачем угоди про отримання у борг грошових коштів у розмірі 13400 доларів США під 4 % в місяць не укладав, вказаних грошових коштів від позивача не отримував і ніяких зобов`язань перед позивачем не має. Крім того зазначив, що позивач ніколи не мав доходів, які могли б надати йому можливість заробити та зберігати готівкою грошові кошти у розмірі 13400 доларів США. В зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

12.02.2019 позивач надав відповідь на відзив, зазначивши, що боргова розписка написана власноручно відповідачем по справі. Посилання відповідача на те, що позивач не мав можливості заробити грошові кошти в розмірі 13400 доларів США є безпідставними, позивач не повинен доводити суду, що мав матеріальну спроможність надати відповідачу в борг зазначену в позові суму грошових коштів. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

12.02.2019 ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 залучено третьою особою у справі.

20.02.2019 надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких ОСОБА_3 зазначив, що 15.04.2017 він та ОСОБА_2 перебували у ОСОБА_1 Під час розмови ОСОБА_2 попросив у нього у борг 13400 доларів США для власних потреб, які пообіцяв повернути до грудня 2017 року, на що він погодився і попросив у господаря будинку - ОСОБА_1 аркуш паперу для складання відповідної боргової розписки. Прочитавши боргову розписку, складену ОСОБА_2, він виявив, що замість слова борг зазначено «в доле», що за своїм смисловим змістом не відображало суті укладеної угоди та мало інший зміст. Дану розписку він показав ОСОБА_1 та попросив у нього ще один аркуш паперу для написання нової розписки, в якій було б відображено, що гроші він передає ОСОБА_2 саме у борг. Після написання ОСОБА_2 боргової розписки він передав останньому грошові кошти в сумі 13400 доларів США. Отримані у нього 15.04.2017 грошові кошти ОСОБА_2 повернув йому своєчасно. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що 15.04.2017 ОСОБА_1 грошових коштів у борг ОСОБА_2 не передавав, договору позики не укладав.

Ухвалою суду від 25.02.2019 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

11.03.2019 відповідачем подано письмове заперечення проти доводів позивача, згідно з яким зазначив, що договір позики 15.04.2017 з позивачем ОСОБА_1 на суму 13400 доларів США не укладав, будь-яких домовленостей та переговорів з цього приводу не вів. Наданий суду позивачем примірник боргової розписки не містить будь-яких відомостей про те, що саме позивач ОСОБА_1 був стороною цієї угоди, та надав у борг йому грошові кошти у розмірі 13400 доларів США. Матеріали позовної заяви ґрунтуються лише на припущеннях позивача і не містять жодного належного та допустимого доказу того, що договір позики було укладено саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.04.2017 він уклав договір позики та отримав у борг грошову суму в розмірі 13400 доларів США у іншої особи - ОСОБА_3 , які вже повернув. Крім того зазначив, що розписка, яку надав позивач, була написана ним, коли він разом з ОСОБА_3 перебували у ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Під час розмови він домовився з ОСОБА_3 , що останній надасть йому у борг 13400 доларів США. В зв`язку з чим у ОСОБА_1 , як власника будинку, попрохали аркуш паперу для складання боргової розписки. Він виклав розписку та передав її ОСОБА_3 , однак той виявив у борговій розписці помилки, в зв`язку з чим у господаря будинку ОСОБА_1 попрохали інший аркуш паперу для написання боргової розписки, а написану ним з помилками розписку ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 для знищення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, пославшись на доводи, викладені в ньому та просили задовольнити вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, пославшись на доводи, викладені у відзиві та запереченнях.

Третя особа в судове засіданні не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав надані письмові пояснення третьої особи, просив у позові відмовити.

Суд заслухавши сторін, представника третьої особи, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, розписка позичальника є борговим документом, який підтверджує укладення договору позики, а також підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має оригінал розписки, відповідно до якої 15.04.2017 відповідач ОСОБА_2 написав власноручно про те, що 01.01.2017 об 11.30 год. за адресою АДРЕСА_1 отримав у борг 13400 доларів США під 4% в місяць, які зобов`язався повернути до 01.12.2017.

В судовому засіданні встановлено, що договір позики було укладено 15.04.2017, а не 01.01.2017, як зазначено у розписці.

Наявність у позивача боргової розписки підтверджує укладення договору позики між сторонами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, а також факт передачі грошової суми позичальнику,

За договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Зобов`язання позичальника, а це сама позика й нараховані проценти за користування нею, так і проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобов`язання.

Відповідач підтвердив суду, що дійсно 15.04.2017 він особисто склав розписку, хоча і зазначив, що грошові кошти він позичав у іншої особи.

Особа, яка має боргову розписку, в якій немає даних про позикодавця, можна вважати позикодавцем при відсутності належних і допустимих доказів, визначених ч. 2 ст. 76 ЦПК України, що спростовують зміст боргового документу, або є докази неправомірного заволодіння такою розпискою особою, яка нею володіє (рішення правоохоронних органів тощо). Відповідач доказів неправомірності володіння розпискою позивачем суду не надав, бути допитаним у якості свідка відмовився. Тому останній є володільцем зобов`язання.

Пояснення учасників справи доказами у відповідності до ст. 76 ЦПК України не є. Більш того пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо укладення ними договору позики є сумнівними, оскільки в розписці місцем укладення договору значиться адреса позивача ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на даний час відповідачем позика за борговою розпискою від 15.04.2017 позивачу не повернута.

Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики відповідач не надав.

Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доводи відповідача про те, що він не брав у борг грошових коштів у позивача, спростовуються розпискою, написаною власноручно ОСОБА_2 про отримання ним у борг 13400 доларів США під 4 %.

Наявність у позикодавця боргового документа - розписки позичальника свідчить про невиконання останнім взятих на себе зобов`язань, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду (ВС/КЦС,справа №712/14562/17-ц, 27.06.18).

Розписка ОСОБА_3 про отримання 15.05.2017 повного погашення боргу з відсотками від ОСОБА_2 за борговою розпискою від 15.04.2017, не спростовує наявності заборгованості ОСОБА_2 за борговою розпискою від 15.04.2017 перед позивачем. Правовідносини, що склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за борговою розпискою від 15.04.2017, що надана відповідачем, не є предметом даного спору.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за договором позики.

Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Таким чином зазначення у борговій розписці суми позики у доларах США узгоджується з зазначеною нормою.

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування коштами за борговою розпискою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору позики від 15.04.2017 сторони погодили щомісячну сплату процентів в розмірі 4 % від суми позики, яку надано до 01.12.2017 року.

Виходячи з цього, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики.

Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики (ВС/КЦС, справа № 390/1875/16-ц, 03.10.18).

В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування позикою підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 15.04.2017 по 01.12.2017, що становить 7,5 місяців.

4% від суми боргу складає 14702 грн. * 7,5 міс. = 110265 грн.

Таким чином саме таку суму процентів за користування позикою слід стягнути з відповідача.

Нараховані позивачем відсотків за період з 02.12.2017 року стягненню не підлягають.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути суму боргу 367562 грн та проценти в сумі 110265 грн, а всього 477827 грн.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (72 %), на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 4766,40 грн.( 6620*72%).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78-81, 141,263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики 529289,28 грн, що складається з суми боргу 367562 грн, та процентів в сумі 161727,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5296 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.О. Соколова