Постанова

Іменем України

17 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 1510/2-1411/11

провадження № 61-41450св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

позивач 2 - ОСОБА_2,

відповідач 1 (за первинним та зустрічним позовами) - Одеська міська рада,

відповідач 2 - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

третя особа (за первинним та зустрічним позовами) - комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради»,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси в складі судді Маркарова С. В. від 20 квітня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області в складі колегії суддів: Комлевої О. С., Колеснікова Г. Я., Кравця Ю. І. від 03 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволений. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 13/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_1 в обґрунтування заяви, зазначив, що після набрання вказаним рішенням законної сили, йому стали відомі обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути йому відомі.

Такими обставинами заявник вважав факт відсутності, невидачі розпорядження Іллічівської районної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ «А» та надвірних споруд, що належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 № 989 від 25 грудня 2002 року. Оскільки спірне розпорядження стало підставою для винесення рішення суду, ОСОБА_1 вважав рішення суду незаконним, несправедливим, таким, що підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами. При перегляді рішення ОСОБА_1 просив у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовлено. Позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 13/20 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2013 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року залишено без змін.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктом першим частини першої статті 365 ЦПК України.

Заява мотивована тим, що розпорядження від 25 грудня 2002 року № 989 «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ «А» та надвірних споруд, що належать ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1». яке стало підставою для ухвалення судом рішення, Іллічівська районна адміністрація Одеської міської ради не видавала. Вказані обставини існували на час розгляду справи, мають істотне значення для розгляду справи, однак не були і не могли бути відомі заявнику.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» (далі - КП «ОМБТІ та РОН») про визнання права власності скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа - КП «ОМБТІ та РОН» про визнання права власності відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами в частині задоволення позову ОСОБА_3, виходив із того, що факт відсутності спірного розпорядження Іллічівської районної адміністрації Одеської міської ради був підтверджений фактичними даними (доказами), цей факт існував на час розгляду даної справи, але не був і не міг бути відомим заявнику та в установленому порядку спростовує факти, покладені в основу судового рішення. Також судом встановлено, що наявність спірного розпорядження ОСОБА_1 дізнався із постанови Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про закриття кримінального провадження від 23 червня 2015 року, та звернувся до суду із дотриманням процесуального строку, встановленого статтею 362 ЦПК України 2004 року для подання заяви.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновком місцевого суду зазначив про те, що правильними є висновки місцевого суду про те, що обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу 15190/2-1411/11 з Малиновського районного суду м. Одеси. Зупинено дію рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги той факт, що оригінал розпорядження Іллічівської районної адміністрації № 989 від 25 грудня 2002 року, який був виданий на ім'я ОСОБА_5 існував, та який був втрачений або знаходиться у ОСОБА_1 разом з старою домовою книгою, в якій він зареєстрований.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником 13/20 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку під літ. «А», 2-1 тамбур, 2-2 коридор, 2-3 кухня, 2-4 житлова, 2-5 житлова, сараї «Ж,К,В» навісу «З», кухні під літ. «Б» прибудови «б», тамбуру «б».

Право власності набуто нею на підставі договору дарування, посвідченого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за номером 3-3582, за яким вона отримала спірне майно в дар від ОСОБА_5

Як убачається зі змісту договору, спірна частина домоволодіння належала за життя ОСОБА_5 як дарувальнику на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2006 року.

Указане судове заочне рішення було прийнято судом в межах даної справи на підставі розпорядження Іллічівської районної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «А» та надвірних споруд, що належать ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 № 989 від 25 грудня 2002 року.

Суд також установив, що Іллічівська районна адміністрація 25 грудня 2002 року ніякого розпорядження не видавала.

Договір дарування, за яким дарувальник ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 13/20 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, ніким не оспорюється, недійсним не визнаний.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Відповідно до частини першої, пунктів першого, другого частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є серед іншого - істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлена вироком суду, що набрав законної сили, фальшивість документів, що потягло за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі). Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Так, суд вважав нововиявленою обставиною факт відсутності, не видачі розпорядження Іллічівської районної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. А та надвірних споруд, що належать ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1» № 989 від 25 грудня 2002 року, і спірне розпорядження стало підставою для ухвалення судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Аналіз змісту пункту 2 частини другої статті 361 ЦПК України ( у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) свідчить, що фальшивість документів, які зумовили за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення, як нововиявлена обставина має бути встановлена вироком суду, що набрав законної сили.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовуючи рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2011 року, з висновками якого погодився й апеляційний суд, наведених вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що заявник не довела фальсифікацію спірного розпорядження Іллічівської районної адміністрації, та дійшов передчасного висновку про те, що обставини на які посилається заявник є нововиявленими обставинами у розумінні статті 361 ЦПК України 2004 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року, ухвалені за наслідками задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами постановлені з порушенням норм процесуального права й підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03 § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA. № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2016 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані судові рішення судів попередніх інстанцій втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило