Ухвала

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 464/1552/13-ц

провадження № 61-12113св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк»,

відповідач первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

третя особа - орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року у складі суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1.) про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 як законний представник малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Короткий зміст рішень судів

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 18 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Електрон Банк», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І. Я. У задоволенні решти позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено частково. Звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 51,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_1, шляхом, визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (п. п. 16, 18 Іпотечного договору), а саме: на підставі рішення суду, шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечено право ПАТ «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації ухвалено скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KF50902 від 17 липня 2008 року в розмірі 58 709,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 21 жовтня 2013 року (1 долар США = 7,993 грн) становить 472 594,21 грн.

Зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на час дії Закону України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк» в частині щодо виселення ОСОБА_1 та неповнолітніх: ОСОБА_5, ОСОБА_4 із спірної квартири відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Аргументи учасників справи

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійним та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення без розгляду касаційної скарги на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 від 04 грудня 2018 року та від 23 січня 2019 року про відмову від касаційної скарги на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року.

У квітні 2019 року судді-доповідачу передано заяву ОСОБА_1 від 09 квітня 2019 року про відмову від касаційної скарги у зв'язку із позасудовим урегулюванням спору між сторонами та відсутності актуальності поданої касаційної скарги, закриття касаційного провадження та повернення сплаченого судового збору.

Справжність підпису ОСОБА_1 у заяві про відмову від касаційної скарги засвідчена 09 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу РачинськоюІ. Я.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Зокрема, у частині п'ятій, шостій статті 398 ЦПК України передбачено, що у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Положення, передбачені статтею 398 ЦПК України ОСОБА_1 відомі, про що нею зазначено у заяві.

З урахуванням того, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, наявності підстав, передбачених частиною п'ятою статті 206 ЦПК України, не встановлено, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Окрім цього, у заяві ОСОБА_1 просить повернути сплачений нею судовий збір за подання касаційної скарги.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 4 713,84 грн (квитанція № 12025463 від 07 квітня 2017 року на суму 768,00 грн та квитанція № ПН1930 від 15 травня 2017 року на суму 3 945,84 грн).

Підстави повернення судового збору передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

З огляду на викладене, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за квитанціями № 12025463 від 07 квітня 2017 року на суму 768,00 грн та № ПН1930 від 15 травня 2017 року на суму 3 945,84 грн підлягає поверненню. Тому заяву про повернення судового збору слід задовольнити.

Керуючись статтями 260, 398 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги, закриття касаційного провадження та повернення судового збору.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2017 року.

Касаційне провадження у справі № 464/1552/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання договору іпотеки недійсним закрити.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок, що внесений згідно квитанції № 12025463 від 07 квітня 2017 року та 3 945 (три тисячі дев'ятсот сорок п'ять) гривень 84 копійок, що внесений згідно квитанції № ПН1930 від 15 травня 2017 року на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1, отримувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код банку отримувача - 820019, код отримувача - 38004897.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. П. Курило