ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/273/19 Справа № 202/3333/14 Головуючий у першій інстанції: Зосименко С.Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за відсотками та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

05 березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP20310937 від 18.10.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2371,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік, з кінцевим терміном повернення по 18.10.2007 року. Зобов'язання за даним договором було забезпечено договором поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк». Відповідач ОСОБА_3 порушив умови укладеного договору, в зв'язку з чим станом на 27.01.2014 року виникла заборгованість у розмірі 39180,27 грн., а саме: 2371,20 грн. - заборгованість за кредитом, 11921,86 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 22545,29 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1841,92 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 29180,27 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір, а також стягнути солідарно з відповідачів 10000,00 грн.

Справа слухалась судами неодноразово, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду від 01.06.2017 року рішення місцевого суду від 12 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на корить банку заборгованість за кредитним договором станом на 27.01.2014 року в сумі 5335,69 грн, у тому числі 2371,20 грн заборгованості за кредитом, 2171,49 грн. - відсотків за користування кредитом 793 грн. - пені, а також повернення судових витрат - 822,78 грн.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2017 року в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судові повістки, направлені ОСОБА_3 поштою на останню відому адресу по АДРЕСА_1, що також відповідає відомостям відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 19.11.2018 року, - повернулись без вручення з відміткою працівника пошти "не проживає", а тому ОСОБА_3 вважається таким, що повідомлений належним чином. Іншої адреси місця проживання вказаного відповідача суду не повідомлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного заочного рішення в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та пені з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №DNH4KP20310937, у вигляді заяви позичальника, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 2371,20 грн. на купівлю мобільного телефону GSM Nokia 3250 та сплати комісії банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців, з кінцевим терміном повернення до 18 жовтня 2007 року (а.с. 8).

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором №DNH4KP20310937 від 18.10.2006 року, станом на 27 січня 2014 року банком нарахована заборгованість, яка становить 29180,27 грн., а саме: 2371,20 грн. - заборгованість за кредитом, 11921,86 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 22545,29 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1841,92 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 5).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, де передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зокрема, роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши наявність заборгованості за кредитним договором №DNH4KP20310937 від 18.10.2006 року, з ОСОБА_3 на користь банку підлягають стягненню прострочені відсотки за користування кредитом, що нараховані в період дії вказаного вище кредитного договору з 18.10.2006 року по 18.10.2007 року в розмірі 1061,76 грн., що підтверджується представленим банком детальним розрахунком на аркуші справи 5.

Колегія зауважує, що згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, що передбачені умовами кредитного договору, за межами строку його дії за період з 19.10.2007 року по 27.01.2014 року - відсутні.

Така правова позиція викладена також в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, що сформувалась станом на 18.10.2007 року у розмірі 227,22 грн., яка є співмірною з розміром завданих банку збитків у зв"язку з невиконанням відповідачем умов вказаного кредитного договору.

Колегія наголошує, що відповідачем заяву про застосування строку позовної давності подано не було, а тому апеляційний суд дані обставини не перевіряє та строк позовної давності не застосовує.

Необхідно також зауважити, що постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року скасоване лише в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені, а тому суд апеляційної інстанції переглядає дану справу лише у цій частині.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками та пені - скасувати та ухвалити у скасованій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за відсотками та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №DNH4KP20310937 від 18.10.2006 року, станом на 27.01.2014 року, по відсоткам за користування кредитом в сумі 1061,76 грн. та пені в сумі 227,22 грн., а всього 1288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. 98 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді