пр. № 2/759/2009/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі судових засідань Шелудько В.В.,

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Бурко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 (АДРЕСА_2), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської у м. Києві РДА (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24) про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2018 року ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_8, та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, а саме з 28.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 10.10.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.40).

Ухвалою від 24.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60-61).

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позивач та представник позивача до початку судового засідання по суті не заперечують, що між нею та відповідачем відсутній спір щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини.

Представник відповідача до початку судового засідання по суті не заперечує проти того, що їх донька проживає разом з марір'ю.

Представник третьої особи до початку судового засідання по суті також ствердила щодо відсутності спору про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, слід закрити провадження в частині визначення місця проживання дитини за позовом ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 (АДРЕСА_2), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської у м. Києві РДА (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24) про визначення місця проживання дитини.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд має право постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом спору розуміється об'єкт спільних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. У даному випадку предметом спору є вирішення питання можливості проживання матері разом із дитиною.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Вислухавши позицію сторін спору, з'ясувавши обставини справи, які підлягають доведенню в межах даного спору, судом встановлено, що фактичною підставною для звернення позивача, матері дітини, з цим позовом до суду з вимогами щодо визначення місця проживання дітини, є необхідність уникнення на майбутнє та попередження ймовірних конфліктів між батьками щодо зміни місця проживання дитини, при цьому сторони в судовому засіданні визнали сам факт відсутності спору між батьками з питання місця проживання дітини. В той час, цивільним процесуальним кодексом не передбачено прийняття судом рішення на майбутнє.

Враховуючи предмет позову та суб'єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вимог щодо визначення місця проживання дітини разом з матір'ю, оскільки наведені сторонами обставини та долучені до справи докази, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1ст.255 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно ч.2 ст. ст.255 Цивільного процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За наведених обставин, суд вважає, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернути ОСОБА_9 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п. 5 ч. 1 ст. ст. 200, 255, 260, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 (АДРЕСА_2), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської у м. Києві РДА (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24) в частині вимог про визначення місця проживання дитини - закрити.

Повернути ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, (адреса проживання: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, сплачений згідно квитанції №8 від 28.09.2018 року в ГУ Ощадбанку по м.Києву та області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць