Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про ідеальний поділ спільного майна подружжя- житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області та стягнення із нього в її користь грошової компенсації в розмірі 25000 грн. за придбані під час шлюбу дерев»яні матеріали в кількості 5 куб.м, трьох деревообробних станків та циркулярки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові, просить позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на Ѕ ідеальної частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області та стягнувши із відповідача в її користь грошової компенсації в розмірі 25000 грн. за придбані під час шлюбу дерев»яні матеріали в кількості 5 куб.м, трьох деревообробних станків та циркулярки, оскільки вказане нерухоме та рухоме майно набуто позивачем і відповідачем у шлюбі та є спільною сумісною власністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області належить йому особисто, оскільки позивач має у власності інший житловий будинок в цьому ж селі, а рухоме майно, за яке позивач просить стягнути з нього грошову компенсацію, належало йому на праві особистої власності, оскільки він за власні кошти його придбав та у 2018 році відчужив іншим особам, але яким саме, вже не пам»ятає. У задоволенні позову просить відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Стадник) ОСОБА_4 14 лютого 1999 року уклали шлюб.

6 серпня 1018 року шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного подружнього життя сторін нажито спільне майно, яке складається із житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 5 вересня 2003 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 вересня 2003 року, реєстраційний номер 2540308, ОСОБА_3 став власником жилого будинку з надвірними будівлями по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області.

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу).

Частиною 1 статті 70 вказаного Кодексу передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

У судовому засіданні відповідач не подав жодних доказів про те, що спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами придбано ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про ідеальний поділ майна подружжя - житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області, підлягає до задоволення шляхом визнання за нею права власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області та за ОСОБА_3 права власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області.

Позивач також просить суд стягнути із відповідача в її користь 25000 грн. за придбані під час шлюбу дерев»яні матеріали в кількості 5 куб.м, трьох деревообробних станків та циркулярки, однак жодних доказів про те, що таке майно було придбане сторонами у шлюбі суду не подала.

Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, допитаних у судовому засіданні, про те, що їм відомо про наявність у сім»ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 п»ять кубічних метрів дерев»яних матеріалів, деревообробних станків і циркулярки, оскільки такі їхні показання не містять повної та об»єктивної інформації про походження зазначеного рухомого майна, окремих його характеристик, а також того, чи було таке майно придбано за спільні кошти подружжя, чи кошти, які належали особисто позивачу чи відповідачу.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення із відповідача грошової компенсації в розмірі 25000 грн. за рухоме майно, яке, на її думку, є об»єктом права спільної сумісної власності, не доведені, а тому вони до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1,5,6 ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд оцінивши подані сторонами докази окремо з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом визнання за нею та відповідачем, за кожним, права власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по вул.Сонячній,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області, а в решті позовних вимог слід відмовити у зв»язку із їх недоведеністю.

Керуючись ст.76-80, 263-265 ЦПК України, ст.60, 71 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул.Сонячна,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_3, зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул.Сонячна,16 в с.Долина Теребовлянського району Тернопільської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави 289.10 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 993.10 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

Суддя