Справа № 466/6814/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 4423 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 4700 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15.07.2017 року близько 12.00 год. вона разом із знайомими вирушила у подорож з м.Львова до Кінбурнської коси на транспортному засобі ОСОБА_3 УАЗ-452. Із собою взяла велосипед марки GT Avalanche 4.0.

Позивач зазначає, що відповідач разом із ОСОБА_4 22.07.2017 року перебуваючи на території смт.Лазурне Скадовського району Херсонської області завдали технічних ушкоджень її велосипеду, зануривши його в морську воду, що спричинило швидку корозію деталей.

Через постійну поломку автомобіля вона, позивач, до м.Львова поверталася самостійно, забравши з автомобіля ОСОБА_3 всі особисті речі, окрім велосипеда.

В подальшому, відповідач надсилав позивачу текстові повідомлення, в яких вимагав у неї кошти за поїздку в замін на велосипед. Проте, під час зустрічі велосипед не вдалося повернути, у звязку із чим позивач подала заяву до Франківського ВП ГУНП у Львівській області про прийняття мір до ОСОБА_3

Після повернення велосипеда вона подала заяву до Франківського ВП ГУНП у Львівській області, в якій просила не розглядати подані нею раніше звернення.

Внаслідок пошкодження велосипеду відповідачем він перебуває в непридатному для використання стані. Відшкодувати вартість ремонту велосипеда відповідач відмовляється, у звязку із чим позивач змушена звернутися до суду.

Крім матеріальних збитків, позивач зазначає, що з відповідача слід стягнути на її користь моральну шкоду. Вважає, що така завдана внаслідок незадовільного стану автомобіля відповідача під час подорожі, а також неможливість використання велосипеда в робочих цілях.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема пояснює, що 15.07.2017 року ОСОБА_3 організовано поїздку з друзями та знайомими до Очаківського району Миколаївської області з метою відпочинку. Попередньо домовилися, що оплати за проїзд ОСОБА_3 не братиме, йому лише відшкодують витрати на пальне. ОСОБА_1 взяла із собою велосипед, активно його використовувала під час подорожі, у тому числі в лінії морського прибою.

ОСОБА_1 після двох тижнів відпочинку у групі прийняла рішення про повернення до м.Львова самостійно, проте велосипед залишила у автомобілі ОСОБА_3

Представник відповідача вказує, що з товарного чеку, який представила позивач не можливо зрозуміти чи майстернею «Спорт Цех» здійснено ремонт запчастин саме по корозійному пошкодженню деталей чи здійснено заміну старих деталей на нові. Крім того, не відомо коли було нанесено пошкодження велосипеду.

Щодо моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, представник відповідача зазначає, що така є необґрунтованою та нічим не підтвердженою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві.Зокрема, ОСОБА_1 пояснила, що вона залишила свій велосипед відповідачу, а сама переходила в брід на острів. Пізніше, зрозумівши, що якщо велосипед буде занурено у воду він зламається, вона намагалася зателефонувати ОСОБА_3, але він був поза межами досяжності. Коли вона побачила велосипед, він був у неналежному стані. Їхати на ньому було не можливо. Вважає, що шкоду велосипеду завдано саме діями ОСОБА_3, тому просить стягнути з нього суму завданої матеріальної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що вважає, що ОСОБА_3 не спричинив велосипеду ОСОБА_1 ніякої шкоди. В подальшому, у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач ОСОБА_3 просив розглядати справу без участі його представника.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, Каїнська, О.І. показали, що вони разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у липні 2017 року подорожували зі Львова до Кінбурнської коси. У подорож ОСОБА_1 взяла свій велосипед. Проходячи в брід на о.Джарилгач ОСОБА_3 дійсно вирішив допомогти ОСОБА_1 перенести її велосипед. Через сильну течію на велосипед попала морська вода. Крім того, ствердили, що ОСОБА_1 через постійні поломки автомобіля до Львова добиралася самостійно. При цьому ОСОБА_1 з власної ініціативи залишила ОСОБА_3 свій велосипед, щоб останній довіз його до м.Львова.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15.07.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з групою осіб здійснювали поїздку з метою відпочинку до Кінбурнської коси. У подорож вирушили на автомобілі марки УАЗ-452, який належить ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 у поїздку взяла велосипед марки GT Avalanche 4.0.

Фактично не оспорюється сторонами той факт, що перехід в брід на о. Джарилгач було ускладнено, позивач передала добровільно передала відповідачу свій велосипед, щоб він допоміг перенести його на острів.

Позивач зазначає, що вона сама попросила відповідача перенести велосипед на острів, однак стверджує, що не надавала йому дозволу занурювати велосипед у воду. Саме під час перенесення велосипеда відповідачем, через його необережність велосипед було занурено у морську воду, що в подальшому призвело до швидкої корозії металу. В свою чергу відповідач зазначив, що дійсно на прохання позивача переносив велосипед, та через сильну течію, ймовірно, на нього могла попасти морська вода. Навмисно велосипед у морську воду він не занурював.

Як позивачем, так і відповідачем не оспорюється, що позивач вирішила повертатись до м. Львова самостійно. При цьому, як зазначила сама позивач, вона особисто закріпила належний їй велосипед до автомобіля відповідача, оскільки добиратися до Львова з велосипедом було складно. Жодних договорів з відповідачем на перевезення велосипеда до Львова вона не укладала.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 4423 грн., фактично покликаючись на товарний чек магазину-майстерні «Спорт ЦЕХ», виданий 14 вересня 2017 року.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізовуючи своє право на судовий захист, позивач покликається на вимоги статті 1166 Цивільного Кодексу України, яка регулює порядок відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з цим, згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема не доведено факт того, що саме внаслідок дій ОСОБА_8 її велосипед отримав корозійні пошкодження.

Крім того, судом не може розцінюватися як належний та допустимий доказ товарний чек, виданий магазином-майстернею «Спорт ЦЕХ» 14.09.2017 року, оскільки зі змісту такого лише вбачається факт купівлі деталей, проте, не зазначено ким купувалися такі деталі, а також не вбачається, що такі купувалися саме з метою заміни їх на деталі велосипеда, які отримали корозійні пошкодження, про що стверджує ОСОБА_1

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 ніяким чином не доведено вчинення відповідачем дій, що призвели до заподіяння їй шкоди, відтак, у позовних вимогах про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 4700 грн. суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Позивач зазначає, що моральну шкоду їй завдано внаслідок того, що іі велосипед пошкоджено, а вона не має змоги ним користуватись, крім того моральних страждань вона зазнала внаслідок безвідповідального ставлення до технічного стану власного автомобіля відповідачем та організованої ним подорожі, що спричинило безліч дискомфорту фізичного та морального характеру всім учасникам поїздки.

Однак позивачем не доведено суду жодну з цих обставин, судом не здобуто доказів вини відповідача у завдані моральних страждань позивачу. Окрім того в судовому засіданні позивач ствердила, що жодних усних чи письмових договорів між учасниками подорожі щодо маршруту поїздки, стану транспортного засобу, яка якому здійснюється подорож, чи інших обставин укладено не було. Відповідач не зобовязувався доставити її велосипед до Львова.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не наведено доказів та аргументів щодо своїх моральних та фізичних страждань, разом з цим не доведено порушення її законних прав з боку ОСОБА_3, а тому вимога про відшкодування 4700 моральної шкоди є безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3,4 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_9