Справа № 525/1582/18
Провадження №2/525/87/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2019 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням під час навчання,-
З позовної заяви ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_4 проходив навчання та військову службу в ОСОБА_1 університеті Повітряних Сил з 30.08.2014 року по 28.03.2018 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України» від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_4 30.08.2014 року. 28.03.2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 27.03.2018 року №76.
Як вказує позивач у справі, ОСОБА_4 зобов'язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку №298 від 29.03.2018 року. На теперішній час відшкодування заборгованості на користь університету ОСОБА_3 не відбувається. Відповідно до Указу Президента України від 24.06.2016 року №270/2016, спільної директиви МОУ та ГШЗСУ від 10.07.2016 року, ОСОБА_1 університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба перейменовано у ОСОБА_1 національний університет Повітряних Сил імені ОСОБА_2 з 26.07.2016 року.
Посилаючись на вищевикладені обставини та положення ряду законодавчих та підзаконних нормативних актів, позивач у справі ОСОБА_1 національний університет Повітряних Сил імені ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача у справі ОСОБА_3 суму заборгованості у розмірі 436376 грн. 53 коп. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_3 під час навчання в ОСОБА_1 університеті Повітряних Сил та стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6545,65 грн. (а.с.а.с.2-5).
З повідомлення Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області від 10.12.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).
Ухвалою Великобагачанського районного суду від 17.12.2018 року було відкрито загальне позовне провадження і підготовче засідання призначене на 29.01.2019 року (а.с.25). Відповідачу у справі ОСОБА_4 за місцем реєстрації направлено копію позовної заяви з додатками, а також судову повістку на розгляд справи 29.01.2019 року, які він отримав 28.12.2018 року (а.с.28). Відзиву на позов відповідач ОСОБА_4 не подавав.
29.01.2019 року у справі проведено підготовче засідання і судовий розгляд справи призначений на 28.02.2019 року (а.с.32).
В судове засідання 28.02.2019 року відповідач ОСОБА_4 не зявився, причин неявки суду не повідомляв, тому суд відклав розгляд справи на 26.03.2019 року (а.с.а.с.35-36).
26.03.2019 року відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомляв, він сповіщений про день і час розгляду справи шляхом вручення судової повістки повнолітньому члену сімї (а.с.40), а також повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті Великобагачанського районного суду (а.с.а.с.36-37); також, даний відповідач повторно не зявився в судове засідання 24.04.2019 року, він сповіщений про день і час розгляду справи шляхом вручення судової повістки повнолітньому члену сімї (а.с.46), а також повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на веб-сайті Великобагачанського районного суду (а.с.а.с.44-45), причин неявки суду не повідомляв.
В судове засідання 24.04.2019 року представник позивача не зявився, раніше подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі, про розгляд справи на підставі письмових доказів та згоду на проведення заочного розгляду справи (а.с.29).
Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та неявку відповідача в судове засідання, суд розглядає справу з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
Згідно п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи перебування. Норми частини 8 цієї статті визначають день, коли судова повістка вважається врученою.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять дні до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 24.04.2019 року суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної цивільної справи.
Суд, детально вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_5 під час навчання підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України» від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з ОСОБА_4 30.08.2014 року (а.с.6).
З рапорта солдата ОСОБА_3 від 27.03.2018 року вбачається, що він просить достроково розірвати контракт між ним та Університетом (а.с.16).
28.03.2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 27.03.2018 року №76 (а.с.7).
Як вказує позивач у справі, ОСОБА_4 зобов'язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку №298 від 29.03.2018 року (а.с.а.с.8-15).
Отже, з вищевикладеного вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_4 проходив навчання та військову службу в ОСОБА_1 національному університеті Повітряних Сил імені ОСОБА_2 з 30.08.2014 року по 28.03.2018 року на посаді курсанта.
З напису ОСОБА_4 на загальному розрахунку №298 від 29.01.2018 року коштів на відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_4 вбачається, що останній ознайомлений з даним розрахунок та вказав, що добровільно сплачувати кошти він не має можливості (а.с.8).
Частиною 10 статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
На виконання частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 був затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у звязку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до пункту 4 цього Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом.
На виконання пункту 3 вказаного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах».
Відповідно до п.1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил та відповідачем від 30.08.2014 року ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому він проходить військову службу (навчання); при цьому, в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах сержантського та старшинського складу після закінчення цього закладу, ОСОБА_4 зобовязався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис як на Контракті, так і на Загальному розрахунку коштів на відшкодування витрат, повязаних з утриманням даного курсанта №76 від 27.03.2018 року (а.с.6).
З доводів позовної заяви та досліджених матеріалів справи вбачається, що витрати на утримання курсанта ОСОБА_4 в сумі 436376 грн. 53 коп. на даний час не відшкодовані.
Пунктом 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Отже, системний аналіз доказів у справі вказує на те, що позивачем у справі ОСОБА_1 національним університетом Повітряних Сил імені ОСОБА_2 відповідно до вимог вищезазначених Порядків були розраховані фактичні витрати, повязані з утриманням відповідача в університеті з дня його зарахування до університету по день виключення зі списків особового складу університету, загальна сума яких склала 436376 грн. 53 коп., що підтверджується загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 від 27.03.2018 року за №76 (а.с.7).
Згідно ч. 1ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У відповідності до ст.525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.
Статтями 526,526,530 ЦК України зазначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з положень ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання.
Отже, виходячи з сукупності вищевикладених та встановлених обставин, з огляду на норми ст.ст.76,77,81 ЦПК України суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідно, позов ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням під час навчання підлягає задоволенню.
З огляду на норми ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» та чинний Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, суд приходить до висновку, що витрати по грошовому забезпеченню (в сумі 436376 грн. 53 коп.) є складовою фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_4 у даному навчальному закладі, відповідно, не можуть окремо розцінюватися як фактична заробітна плата відповідного курсанта.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При зверненні позивача до суду з даним цивільним позовом, позивачем у справі сплачено судовий збір в розмірі 6545 грн.65 коп. (а.с.1).
Враховуючи вищевказані положення ЦПК України та те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, судові витрати по справі по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509,525,526,530,611,625,629 ЦК України, Законом України «Про військовий обовязок і військову службу», Порядком відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964,ст.ст. ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,128,141,200,206,223,247,259,263-265,268,273,279,280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних з утриманням під час навчання - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, розяснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.
Суддя В.В. Хоролець