Справа № 344/1713/19
Провадження № 2/344/2338/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про визнання відповідача, таким, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема квартирою №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька,176, м. Івано-Франківськ. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що він є співвласником квартири №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька,176, м. Івано-Франківськ. Іншими співвласниками є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У вказаній квартирі зареєстрований також і відповідач. Відповідно до тверджень позивача, у вказаній квартирі відповідач не проживає протягом тривалого часу, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою.

Як вбачається із поданої до суду позовної заяви, а також наданих пояснень позивача, жодних особистих речей відповідача у будинку немає, на думку позивача, відповідач втратив інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Крім того, реєстрація відповідача у даному будинку тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які ж відповідач не оплачує.

Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування будинку у звязку із реєстрацією в ній відповідача, він звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням. а саме: квартирою №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька,176, м. Івано-Франківськ.

В судове засіданні позивач не прибув, при цьому подавши суду заяву за змістом якої просив позовні вимоги задовольнити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, подавши суду відповідні заяви, за змістом яких просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивачем подано до суду в якості доказів факту не проживання відповідачем заяву №02-02/01482/51 від 28.01.2019 року де вказано, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, зокрема в квартирі №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 176, м.Івано-Франківськ, що підтверджують сусіди ОСОБА_6, НОМЕР_1, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, НОМЕР_2, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, за підписом паспортиста КП «МІУК» ОСОБА_8 (а.с.16).

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 176/14, м. Івано-Франківськ.

Відповідно до витягу (копії яких долучено до матеріалів справи) з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 176/14, м. Івано-Франківськ належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 1/5 частина, ОСОБА_3 2/5 частини, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/5 частині квартири (а.с. 8-10).

В спірній квартирі на даний час зареєстрований і відповідач, що підтверджується довідкою №02-02/01752/646 від 30.01.2019р. і запитом суду (а.с. 11, 21).

У своїх позовних вимогах позивач вказує про те, що відповідач з моменту реєстрації у квартирі не проживає, обовязків по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у звязку з чим просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час.

Факт не проживання відповідача у квартирі №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька, 176, м. Івано-Франківськ понад 1 рік підтверджується безпосередньо свідченнями співвласника позивача, а також письмових заяв сусідів, відповідно до яких відповідач не проживає у вказаній квартирі, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірною квартирою відповідачу не створює.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладається на відповідача, згідно до ст. 141 ЦПК України .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.10, 12, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,391, 405 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема: квартирою №14, що знаходиться за адресою: вулиця Вовчинецька,176, м. Івано-Франківськ.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1,08.12.1985р.н., РНОКПП - 768,4 грн. витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК УКраїни, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.В. Шамотайло