Справа № 158/2613/16-ц
Провадження № 2/0158/276/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - судді Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02.11.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2016 року складає 14340,28 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 469,04 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 9912,18 грн., пеня та комісія 2800 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 659,06 грн.

Тому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14340,28 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378, 00 грн.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 18.01.2017 року.

13.02.2017 року Ківерцівським районним судом Волинської області у даній цивільній справі постановлено заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10850, 26 грн.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.02.2019 року вищевказане заочне рішення скасовано. Призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

18.03.2019 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання позовні вимоги не визнає. Посилаючись на те, що не була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», з «Правилами користування платіжними картками» та «Тарифами Банку», в порушенні умов договору позивачем без повідомлення відповідача була змінена відсоткова ставка, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, просить в задоволені позову відмовити та застосувати строки позовної давності по усіх позовних вимогах.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що 02.11.2011 року ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ " АКЦЕНТ-БАНК ", згідно якої отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2016 року має заборгованість - 14340,28 грн., яка складається з наступного: 469,04 грн. - заборгованість за кредитом, 9912,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. штраф (фіксована складова), 659,06 грн. - штраф (процентна складова).

Суму заборгованості за процентами, банком нараховано виходячи із розмірі процентної ставки 30% до 01.10.2014 року, з 01.10.2014 року 38,40%; 01.04.2015 року 46,80 %.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору передбачається право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну було прийняте до набрання чинності Законом № 661-VІ.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ "Акцент-Банк" з 01.10.2014 року змінено розмір процентної ставки з 30 % на 38,40 %, з 01.04.2015 року на 46,80 %.

Як закріплено у тексті укладеної між сторонами заяви на отримання кредиту відповідач ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Крім того, у п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг вказано, що банк при зміні тарифів зобов'язаний проінформувати клієнта не менш ніж за 7 днів до ведення змін. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення банком відповідача про зміну процентної ставки.

Отже, рішення банку про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку є такими, що прийняті ПАТ "Акцент-Банк" в порушення положень чинного законодавства та умов укладеного між сторонами договору.

Таким чином проценти за період користування кредитом з 01.10.2014 року по 30.11.2016 року мають нараховуватися в розмірі 30,00 % річних.

Заборгованість по процентам за період з 01.10.2014 по 30.11.2016 року становить 304,88 грн. (тіло кредиту 469,04 грн. : 100% х 2,5% х 26 місяців прострочення сплати).

Враховуючи, що відсотки до зміни процентної ставки, а саме до 01.10.2014 року становлять 173,35 грн., тому сума відсотків які підлягає стягненню з відповідача становить 478,23 грн.

Окрім стягнень по основних зобов'язаннях, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені та комісії в сумі 2800 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 659,06 грн. - штраф процентна складова.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 просила застосувати строки позовної давності по усіх позовних вимогах.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну позовну давність.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність, зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, при цьому згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 3 вересня 2014 року у справі за № 6-100 цс 14.

Оскільки позивач до суду звернувся лише 20.12.2016, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені за час прострочення до 20.12.2015 та підстав для його поновлення немає.

Сума пені в межах одного року до дня пред'явлення позову відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 20.12.2015 становить 1200,00 грн.

Разом з тим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 659,06 грн. - штраф процентна складова, виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.11.2011, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 469,04 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі - 478,23 грн., заборгованості за пенею в розмірі 1200 грн., а всього 2147 грн. 27 коп.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задоволив позов частково, тому стягує з нього в користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, всього в розмірі 1378 грн., що підтверджені документально.

На підставі статей 11, 258, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України, керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.11.2011 року у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 27 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 469,04 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі - 478,23 грн., заборгованістьпо пені в розмірі 1200 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», місцезнаходження: вул.. Батумська, буд.11, м. Дніпро, 49074, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька