Справа № 454/1008/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/2903/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області в складі судді Струс Т.В. від 12 листопада 2018 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди відмовлено.

Вказане рішення оскаржило ФГ «ОСОБА_2В.» в особі представника ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення на підставі якого стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України в користь ФГ «ОСОБА_2В.» кошти в сумі 66,85 грн. на відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області Сасевича О.М. та 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконного рішення судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області Сасевича О.М., що спричинили приниження честі, гідності та ділової репутації. Вважають рішення незаконним, таким що не ґрунтується на законності, верховенстві права, на вимогах закону. Зазначають, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи та має місце неправильність установлення обставин, що мають значення для справи, які суддя вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права. Вказують на те, що суддя зобовязаний був на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України захистити права гарантовані Конституцією України та задоволити позов, враховуючи наявність постанови Львівського адміністративного суду від 17.12.2015р. по справі №876/8948/15, якою встановлено вину та незаконність дій ЛОАС, або вказати в рішенні докази, що шкоду завдано не з вини відповідача, що права не порушувались і не порушуються, але цього не було зроблено.

В судове засідання учасники справи (їх представники) після оголошення перерви не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників),зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, причин неявки у судове засідання не повідомлено, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що у апеляційній скарзі міститься клопотання про надіслання відповіді на апеляційну скаргу на адресу представника апелянта у встановлений законом строк.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст. 247, ст.81 ЦПК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», постанову Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що постановою судді Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2015р. у задоволенні адміністративного позову ФГ «ОСОБА_2В.» відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015р., апеляційну скаргу ФГ «ОСОБА_2В.» задоволено частково, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2015р. скасовано. У задоволенні адміністративного позову відмовлено. Позивач вважає постанову судді Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2015р. незаконною, прийнятою із порушенням Конституції України, ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», КАС України в наслідок чого порушено права позивача. В той же час, дії судді Львівського окружного адміністративного суду при винесенні постанови від 13.08.2015р. не визнані незаконними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. З представлених позивачем доказів не вбачається, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, втрат немайнового характеру, зокрема як і Державною казначейською службою України, а суд в судовому засіданні їх не здобув. Враховуючи наведене, суд не знайшов підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

Позивач ФГ «ОСОБА_2В.» звернулося в суд з даним позовом та (з врахуванням ухвали суду про відмову у відкритті провадження в частині вимог щодо Львівського окружного адміністративного суду України) просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України (відповідач) в користь фермерського господарства 66,85грн. на відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті протиправних дій судді Львівського окружного адміністративного суду Сасевича О.М. та 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті незаконного рішення судді Львівського окружного адміністративного суду Львівської області Сасевича О.М., що спричинило приниження честі та гідності, ділової репутації.

В обґрунтування зазначають, що постановою судді від 13.08.2015р. у задоволенні адміністративного позову фермерського господарства відмовлено. В подальшому постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015р., апеляційну скаргу ФГ «ОСОБА_2В.» задоволено частково, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.08.2015р. скасовано. Вказаними діями та рішенням вважають, що їм спричинена матеріальна та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України на момент постановлення оскаржуваного рішення та на даний час.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Спори, що виникають між юридичними особами та, зокрема, органами Державної казначейської служби України при реалізації ними своїх повноважень, за своїм субєктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між субєктами господарської діяльності, а також спори, повязані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не обєднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм субєктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) субєктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є субєктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

У справі, яка переглядається, ФГ «ОСОБА_2В.» заявило вимогу до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України лише про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, така вимога не обєднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм субєктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Зважаючи на вказане розгляд даної справи в порядку цивільного судочинства та відповідно постановлене за наслідками такого розгляду оскаржуване рішення слід вважати такими що здійснений та ухвалене без дотримання вимог закону, а тому таке рішення суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню із закриттям провадження у даній справі (п.1 ч.1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України).

Вказане, також, відповідає висновкам Верховного Суду, що висловлені у Постановах, які ухвалені у справах зі схожими предметами та підставами позовів та відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України повинні бути враховані при ухваленні судового рішення, а саме у справі №461/1930/16-ц (провадження 14-60цс18 від 15.03.2018 року) та №454/1668/17 (провадження 61-15046сво18 від 27.06.2018 року.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_2В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_3