Справи № 469/1161/18
Провадження № 22-ц/812/467/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Лівшенку О.С.,

за участі позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року, ухваленого цього ж дня у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гапоненко Н.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьохрічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьохрічного віку.

В обґрунтування позову зазначала, що з 29 жовтня 2016 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбних відносин у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що на теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, на даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, будь-яких джерел доходу, крім соціальних виплат немає, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку змогу, позивач просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми трьох років.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погодившись частково з таким рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що з рішенням суду першої інстанції не згоден частково, оскільки судом при його ухваленні не було враховано, що за судовим наказом, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 29 жовтня 2018 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей стягнено аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку. Отже, з нього на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти більше ніж 50% від отриманого ним доходу. За такого просив рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити, стягнувши з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку( доходу) щомісяця до досягнення дітьми трьохрічного віку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погодилася з доводами апеляційної скарги, вважала, що відповідно до вимог ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» з відповідача можуть бути стягнути аліменти більше ніж 50% його заробітної плати (доходу). Оскільки зменшення аліментів на її утримання в період догляду за дітьми віком до трьох років, зачіпає інтереси спільних дітей. Більш того вказала, що у власності відповідача є транспортний засіб та Ѕ частку квартири. Крім того, вважала, що апеляційним судом безпідставно поновлено строк для звернення з даною апеляційною скаргою. За такого просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просили про її задоволення.

Позивач апеляційну скаргу не визнала, просила її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь головуючого, осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2016 року (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.5,6).

Зі змісту довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Березанської РДА вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» нарахована допомога на двох дітей у сумі 1720 грн. щомісячно. За період з квітня по вересень 2018 року нею отримано 10320 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Березанської селищної ради Миколаївської області №1748 від 06 вересня 2018 року, на утриманні ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 перебувають неповнолітні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно до довідки наданою КП «СКП «Гуртожиток» №14 від 06 вересня 2018 року слідує, що ОСОБА_2 працювала на зазначеному підприємстві та з 05 вересня 2017 року і станом на момент видачі довідки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. (а.с. 9).

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь дружини аліментів на її утримання до досягнення дітьми трьох років.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ОСОБА_4 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом з матір'ю ОСОБА_2, яка в даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, відсутність даних щодо неспроможності відповідача надавати таку матеріальну допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач може утримувати позивача до досягнення дітьми трьох років.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд не взяв до уваги, що за судовим наказом, виданим Березанським районним судом Миколаївської області 29 жовтня 2018 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей стягнено аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку( доходів) щомісячно.

Таким чином, загальна сума стягнення з відповідача на утримання дружини до досягнення дітьми 3-х років - 1/4 частка та на утримання неповнолітніх дітей - 1/3 часток, становить 7/12 часток доходу відповідача на місяць.

Такий розмір стягнення за кількома виконавчими документами перевищує обмеження у вигляді 50% доходу (заробітної плати), встановлене ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства , апеляційний суд вважає, що в зв'язку з перебування позивача у відпустці по догляду за дітьми до трьох років, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, є об'єктивним з огляду на вказані вимоги Закону та вимоги ч.3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" та обов'язку одного із подружжя утримувати іншого в період його непрацездатності.

При таких обставинах рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення на утримання дружини з 1/4 частки до 1/6 частки щомісяця до досягнення дітьми 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Твердження позивача у відзиві на апеляційну скаргу щодо можливого відрахування із заробітної плати відповідача 70 %, оскільки ці кошти також ідуть на утримання дітей не заслуговують на увагу, оскільки ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений перелік підстав коли з боржника можуть бути стягнути аліменти у розмірі який перевищує 50% заробітної плати, а саме: у разі відбування ним покарання і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В даному випадку стягуються кошти на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми, тобто є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги.

Посилання позивача у відзиві про наявність у відповідача у власності автомобіля та квартири не є підставою для збільшення розміру аліментів на утримання дружини.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України), і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Положення п.8 ч.3 ст.129 Конституції України визначає однією з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно з положеннями ст.8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує, що стаття 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлює вимог до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Проте там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

У рішенні Європейського суду в справі «Ilhan v. Turkey» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Окрім цього, у справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які на її думку становлять втручання у її права.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

При цьому, ЦПК України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи розгляд справи проводився на відсутності учасників справи.

11 грудня 2018 року оскаржуване рішення направлено судом за місцем реєстрації ОСОБА_4 - АДРЕСА_2. Дані щодо фактичного місця проживання у позові не зазначено.

Оскаржуване рішення суду за вказаною у позовній заяві адресою отримано 17 грудня 2019 року. Відтак, останнім днем подачі апеляційної скарги є 16 січня 2019 року.

Апеляційна скарга засобами поштового зв'язку до суду першої інстанції направлена відповідачем 24 січня 2019 року, тобто після закінчення строків, передбачених ст. 354 ЦПК України, та містить посилання на причини пропуску та підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду від 14 лютого 2019 року зазначені ОСОБА_4 причини пропуску строку, а саме те, що про рішення суду від 10 грудня 2018 року він дізнався від державного виконавця 17 січня 2019 року при відкритті виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на утримання позивача, визнано неповажними та апеляційну скаргу залишено без руху.

На виконання даної ухвали, ОСОБА_4 направлено заяву про поновлення строку, в якій ним зазначено, що на зворотних повідомленнях на аркуші справи 17 та 21, один і той же підпис, який не належить йому. Він не отримував ні виклики до суду першої інстанції, ні копію рішення суду. Не заперечуючи факт реєстрації за адресою АДРЕСА_2, зазначав, що фактичним місцем проживання є квартира АДРЕСА_3, яка є спільним майном з позивачем, де він і проживає по теперішній час.

Зважаючи на такі обставини справи, пропуск строку на апеляційне оскарження 8 днів, що є незначним та враховуючи дотримання принципу апеляційного оскарження судового рішення суду, а також те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку не має абсолютного характеру, ухвалою апеляційного суду від 01 березня 2019 року, пропущений ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження поновлено та відкрито провадження за його апеляційною скаргою.

З врахуванням викладеного, колегія суддів, перевіривши доводи відзиву ОСОБА_2 щодо безпідставного поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення по справі, то у відповідності до ч.1 ст. 376 ЦПК України дане рішення в частини визначення розміру аліментів слід змінити та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення дітьми трьохрічного віку, а апеляційна скарга задоволенню.

Це ж рішення суду в частині розподілу судових витрат слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 звільнена як від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, так і від його відшкодування за перегляд справи у апеляційному порядку.

За такого в силу ч.6 ст.141 ЦПК України, сплачений ОСОБА_4 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп. підлягає компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2018 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Миколаїв, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, місце народження м. Одеса, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 рокута до досягнення дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У частині розподілу судових витрат рішення суду залишити без змін.

Сплачений ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження м. Миколаїв, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1), судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057 ( одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

__________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.