Номер провадження: 22-ц/813/5370/19
Номер справи місцевого суду: 491/508/18
Головуючий у першій інстанції Желясков О.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

26.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., отримав у порядку автоматизованого розподілу справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Ананьївського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 26 листопада 2002 року уклав шлюб з відповідачем по справі, який за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року розірвано. Від указаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач зазначає, що за рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, починаючи з 03 листопада 2017 року і до повноліття дітей.

ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_2 не змогла створити належні умови для життя та виховання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому за розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06 квітня 2018 року №311/А-2018 «Про визнання місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2» - визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 не цікавиться життям сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не надає йому жодної матеріальної допомоги, а утриманням та вихованням сина він займається самостійно. Разом з тим зазначає, що відповідачка не відкликала виконавчий лист в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи те, що ОСОБА_5 мешкає разом з ним, весь тягар утримання та виховання сина несе особисто, тому вважає, що слід звільнити його від аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, але на менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини (а.с.2-3).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 15 січня 2019 року вирішено позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити (а.с.67-69).

20 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Ананьївського районного суду Одеської області із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (а.с.77) та ухвалою від 27 березня 2019 року було відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви, у зв'язку з тим, що виконавчий лист № 491/508/18 було видано судом першої інстанції правомірно на підставі судового рішення від 15 січня 2019 року, яке набрало законної сили 27 лютого 2019 року, та не скасовано на час розгляду зазначеної заяви, тому підлягає обов'язковому виконанню (а.с.112-113).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу було постановлено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, судом неповно було з'ясовано всі обставини даної справи, адже, виконавчий документ по даній справі було видано судом помилково, так як повний текст судового рішення було отримано відповідачем лише 05 березня 2019 року, у зв'язку з чим, відповідач була позбавлена права на звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення суду (а.с.138-139).

Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню.

Згідно ч.2 ст.353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку про повернення апеляційної скарги апелянту, у зв'язку з тим, що ухвала про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не входить до переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 353, 357 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 27 березня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню- визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк