Справа № 405/5653/18
28 січня 2019 року м. Кропивницький
Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого-судді: Драного В.В.
при секретарі: Дерев'янко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 1870,63 грн. В обґрунтування позову вказала, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2007 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до 05.09.2015 року. Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення, знаходився на виконанні. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено у звязку із закінченням передбаченого законом терміну для даного виду стягнення. Станом на дату закінчення виконавчого провадження державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким станом на 05.09.2015 рік заборгованість зі сплати аліментів складає 17 491, 06 грн., з яких 11 335,11 грн. заборгованість станом на 01.01.2015 року та 6 155,95 грн. заборгованість за період з 01.01.2015 року по 05.09.2015 рік. Станом на день подання позову боржник не сплатив заборгованість по аліментам. За таких обставин, посилаючись на формулу розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів, просить стягнути з відповідача неустойку від суми несплачених аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2015 р. по 05.09.2015 р. в сумі 1870,63 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивач у судове засідання надала заяву від 28.01.2019 року зі змісту якої вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, виходячи з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відповідним органом реєстрації особи - Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області.
У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Разом з тим, судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання, що відповідно до частини 2 статті 131 ЦПК України, суд вважає доставленою.
Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2007 року і до досягнення Вадима повноліття, тобто до 05.09.2015 року (а.с. 5). 25.08.2007 року рішення набрало законної сили.
Виконавче провадження № 45995561 закінчено, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2016 року (а.с. 6).
Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного старшим державним виконавцем Подільського відділу ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_3, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2015 року складає 11 335,11 грн, а станом на 05.09.2015 року 17 491, 06 грн, тобто заборгованість за період з 01.01.2015 року по 05.09.1915 рік становить 6 155, 95 грн. (а.с. 7).
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про сплату відповідачем заборгованості по аліментам.
В порядку ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Вказаний висновок, який викладеній у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.
Згідно розрахунку позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2015 року по 05 вересня 2015 року становить 1870,63 грн. (а.с. 1-3).
Суд бере до уваги розрахунок позивача щодо суми неустойки за прострочені платежі по аліментах, оскільки він здійснений правильно і вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Розмір заборгованості по аліментах за період з 01.01.2015 р. по 05.09.2015 року року становить 6 155,95 грн., тому стягненню підлягає розмір неустойки (пені), який не перевищує 100 відсотків заборгованості, тобто 1870,63 грн., відповідно до положень ст.196 СК України.
На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який не сплачував аліменти, та не надав доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 1870, 63 грн., у звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
За таких обставин позивач у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України в дохід держави судового збору в сумі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 195, 196 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда В.В. Драний