Ухвала

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4237/12

провадження № 61-587вно19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Головне територіальне управління юстиції м. Києва в інтересах ОСОБА_3,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

третя особа - Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації,

представник третьої особи - Сінчук РостиславВолодимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі за позовом Головного управління юстиції м. Києва в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку виконання державою Україна взятих на себе зобов'язань відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2012 року Головне управління юстиції м. Києва в інтересах ОСОБА_8 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку виконання державою Україна взятих на себе зобов'язань відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (далі - Гаазька Конвенція 1980 року).

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина з народження проживала з батьками на АДРЕСА_1, що в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, та є громадянином цієї країни за народженням. ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітній ОСОБА_9 разом з батьком ОСОБА_8 та матір'ю ОСОБА_5 прибули в Україну з метою відвідання родичів матері. 14 квітня 2012 року ОСОБА_8 повернувся до країни постійного проживання, а ОСОБА_5 разом з сином мали авіаквитки на 22 квітня 2012 року, проте цього дня й у подальшому до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії не повернулися, залишились проживати в Україні.

У серпні 2012 року батько дитини звернувся через Центральний орган Англії та Уельсу до Міністерства юстиції України із заявою щодо повернення сина до країни його постійного проживання на підставі Гаазької Конвенції 1980 року; зазначав, що ОСОБА_5 відмовилась добровільно повернути дитину до її місця постійного проживання в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, без усної чи письмової згоди батька (одноосібно) визначила місце проживання сина в Україні.

За таких обставин Головне управління юстиції м. Києва в інтересах ОСОБА_8 просило у судовому порядку визнати незаконним утримання ОСОБА_5 на території України ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, забезпечити повернення дитини на постійне місце проживання до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у разі, якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов'язати матір передати батькові дитину для забезпечення її повернення до держави постійного місця проживання.

Суди розглядали справу неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Останнім рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року відмовлено у позові щодо повернення дитини. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 відшкодування судових витрат у розмірі 40 402,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за результатами проведення психологічних досліджень дитина сприймає своє місце проживання в Україні постійним та комфортним; проживає у житлі, у якому створені необхідні для цього умови, відвідує дитячий садок та пройшла обряд хрещення у православній церкві, тому існує ризик, що повернення до держави постійного місця проживання заподіє їй психічну шкоду. Також суд виходив з того, що батько дитини був обізнаний про те, що мати дитини за станом здоров'я та у зв'язку із закінченням строку, на який їй відкривалась віза на проживання, не могла повернутися з дитиною до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Крім того, ОСОБА_8 не підтвердив своє постійне місце проживання та створення необхідних умов для проживання дитини.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що батько надав мовчазну згоду на утримування дитини в Україні, оскільки до подання цієї заяви до суду вимог про повернення дитини не заявляв. Крім того, ОСОБА_8 до прибуття сина в Україну не піклувався про нього та не надав доказів на підтвердження того, що здійснював би такі права у разі, якщо б дитина не утримувалась в Україні.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов Головного територіального управління юстиції України в інтересах ОСОБА_8 задоволено; визнано незаконним утримання на території України ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1; повернуто ОСОБА_9 до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії як країни походження за адресою: АДРЕСА_2 (АДРЕСА_2).

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що малолітня дитина без згоди батька незаконно утримується матір'ю на території України та підлягає негайному поверненню до країни постійного проживання (походження) відповідно до Гаазької Конвенції 1980 року, оскільки встановлені у справі обставини не підтверджують існування реального серйозного ризику того, що повернення малолітнього ОСОБА_9 до країни постійного проживання заподіє йому фізичну або психічну шкоду чи створить нетерпиму обстановку. Крім того, у справі немає підстав вважати, що батько не здійснював права піклування про дитину на момент її переміщення до іншої країни чи надав мовчазну згоду на утримання сина на території України.

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення та її надходження до суду касаційної інстанції

29 грудня 2018 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, заява надійшла до канцелярії суду 10 січня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2019 року зазначена заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам пунктів 5 та 6 частини другої, частини третьої статті 426 ЦПК України та несплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

05 лютого 2019 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду іншу заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (надійшла до канцелярії суду 08 лютого 2019 року), у якій заявив клопотання про поновлення строку для подання цієї заяви та клопотання про зупинення виконання зазначеної постанови суду; вказав обставини, які вважає нововиявленими, та надав докази на підтвердження наявності таких обставин.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року заявнику продовжено строк усунення недоліків заяви для надання доказів сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

07 березня 2019 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду платіжний документ про сплату судового збору, поштове відправлення надійшло до канцелярії суду 13 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2019 року поновлено ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 строк для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року; відкрито провадження за нововиявленими обставинами у цій справі; витребувано з Печерського районного суду міста Києва матеріали справи; відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови; справу призначено до судового розгляду у кількості п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення

Заявник зазначає, що батько не є власником житла, куди відповідно до постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року має повернутися дитина. Крім того, ОСОБА_8 працює викладачем в Університеті м. Лестер (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії), який знаходиться на відстані понад 200 км від АДРЕСА_2. Батько не піклувався сином, коли дитина проживала у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії та не доводив у суді порушення своїх прав на піклування про сина. ОСОБА_5 не могла з поважних причин (за станом здоров'я та відсутності коштів) повернутися з дитиною до країни постійного місця проживання, а ОСОБА_8 не вживав заходів для їх повернення, що свідчить про надання батьком мовчазної згоди на проживання сина в Україні.

На підтвердження існування нововиявлених обставин ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 надав: копію витягу з реєстру права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2; копію документів про місце роботи ОСОБА_8; роздруківку переліку документів, необхідних для оформлення візи; копію висновку, складеного 18 листопада 2018 року спеціалістом-психологом ОСОБА_10

Інші учасники справи утримались від висловлення своєї позиції на заяву про перегляд судового рішення.

Короткий виклад фактичних обставин справи

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживав у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії з народження разом з матір'ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_8, має громадянство цієї держави.

У квітні 2012 року дитина у супроводі батьків була тимчасово вивезена до України.

У липні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до Центрального органу Англії та Уельсу із заявою про повернення дитини до держави її постійного місця проживання.

На вимогу батька та на запит з країни походження дитини ОСОБА_5 відмовилась повертати малолітнього ОСОБА_9 до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Оцінка аргументів, викладених у заяві про перегляд судового рішення

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, заслухавши суддю-доповідача, надавши оцінку доводам заявника щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, дійшов таких висновків.

Заявник подав заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, відповідно до якого підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, нововиявленими обставинами є лише такі обставини, які були предметом розгляду, існували на час розгляду справи, проте не були встановлені судом, який ухвалив судове рішення, оскільки стали відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд такого рішення, тільки після його ухвалення.

Не є нововиявленими обставини, які ґрунтуються на переоцінці доказів, які вже оцінював суд у процесі розгляду справи.

У справах щодо забезпечення повернення дитини до постійного місця проживання відповідно до цілей, визначених Гаазькою конвенцією 1980 року, предмет розгляду є обставини, які підтверджують факт незаконності вивезення та/або утримування на території країни тимчасового перебування дитини, та обставини, які це спростовують.

Під час розгляду справи ОСОБА_8 уточнював позовні вимоги, повідомляв суд про зміну адреси свого фактичного місця проживання на: АДРЕСА_2, саме за цією адресою просив повернути дитину.

Судовий або адміністративний орган запитуваної держави (країни тимчасового перебування дитини) для забезпечення негайного повернення дитини, незаконно переміщеної до будь-якої з договірних держав, відповідно до Гаазької конвенції 1980 року не зобов'язаний перевіряти фактичне місце проживання того з батьків, який стверджує, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування.

Водночас з огляду на статті 16 та 19 Гаазької конвенції 1980 року питання про піклування, надання одному або обом батькам опікунських права при розгляді справ про повернення дитини до постійного місця проживання по суті не вирішується, оскільки належить до юрисдикції компетентних органів тієї держави, на території якого дитина мала постійне місце проживання, допоки не була переміщена.

Обставини наявності або відсутності у ОСОБА_8 права власності на житло, віддаленість місця проживання від місця роботи, питання емоційного ставлення дитини до кожного з батьків, причини, з яких відповідач не повернула дитину до країни постійного місця проживання, не є предметом розгляду справи та не впливають на висновки Верховного Суду щодо незаконності утримання дитини на території України.

Юридична оцінка судом касаційної інстанції обставин справи стосувалась перевірки наявності як підстав, передбачених статтею 3 Гаазької конвенції 1980 року для повернення дитини, так і виняткових підстав, передбачених статтями 12 та 13 Гаазької Конвенції 1980 року, за яких судовий або адміністративний орган запитуваної держави не зобов'язаний видавати розпорядження про повернення дитини.

Обставини нездійснення батьком права піклування на момент переміщення дитини були предметом дослідження та не підтвердились у процесі розгляду справи.

Отже, доводи заявника щодо цього не є нововиявленими обставинами, оскільки потребують переоцінки доказів, що виходить за межі перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Висновки за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Верховний Суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини не спростовують висновки, покладені в основу постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року та не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Такі обставини не є нововиявленими, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у справі.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у справі рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі за позовом Головного управління юстиції м. Києва в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку виконання державою Україна взятих на себе зобов'язань відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик