Справа № 127/329/19
Провадження № 2/127/63/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Середи Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та перебуває на утриманні позивача. На даний час син є повнолітнім та навчається на денному стаціонарі, бюджетної форми навчання у Вінницькому національному технічному університеті. Відповідач добровільної допомоги як батько дитини на його утримання та навчання не надає, участі у додаткових витратах на утримання сина не бере, коштів на його навчання добровільно надавати не бажає. З метою захисту прав та інтересів дитини ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ним 23-х років, за умови що він буде продовжувати навчання. Також просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з'явилася, проте її представник подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, розглядати справу у його та позивача відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення та просив справу розглянути у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.09.2011 року у справі № 2-2497/11 було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 7). Дане рішення суду набрало законної сили 13.09.2011 року.

Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом із сином зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5, 9).

На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається на першому курсі денного відділення на факультеті будівництва, теплоенергетики та газопостачання Вінницького національного технічного університету. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою № 2538 від 27.12.2018 року Вінницького національного технічного університету (а.с. 10).

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи наведені обставини, визнання позову відповідачем, а також те, що утримання дитини є обов`язком обох її батьків, суд дійшов висновку, що аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що будуть стягуватись на утримання повнолітнього сина на період його навчання, але не більше ніж до 23-річного віку, будуть обґрунтованими і законними.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

В попередньому розрахунку суми судових витрат позивач зазначила, що витрати на професійну правничу діяльність адвоката становлять 1500,00 грн. (а.с. 12).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що 25.12.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина у звязку з навчанням. Сума оплати за виконання договору становить 1500,00 грн. (а.с. 39).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем не було надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також розрахункового документу про оплату позивачем правничої допомоги.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати направову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданнямправової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Оскільки, у справі не доведено факт оплати послуг за надання правничої допомоги позивачу тане надано детального опису робіт, суд відмовляє у їх стягненні з відповідача.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 199-200 СК України, п.п. 15, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 04.01.2019 року, на період навчання сина та не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення складений 26.04.2019 року.

Суддя: