Справа № 583/1094/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в місті Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд, -

встановив:

13.02.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку ВСЕ 869443 від 16.11.2005 року. В даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , якому позивачка за проханням доньки відповідача у 2006 року дала дозвіл на реєстрацію. З січня 2015 року ОСОБА_2 фактично в зазначеному будинку не проживає та не з`являється, оскільки був засуджений вироком суду до позбавлення волі та з того часу відбуває покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35». Відповідач не проживає в будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, тому у позивача виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. Крім того заявою від 21.02.2019 року відповідач повідомив, що він не заперечує проти зняття його з місця реєстрації у вказаному домоволодінні. В зв`язку з чим просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме - будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Судові витрати прохав залишити за позивачем без відшкодування.

Відповідач, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

При визнанні позову відповідачем ухвалення судового рішення проводиться в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку ВСЕ 869443 від 16.11.2005 року належить позивачу ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно довідки в.о. старости Чернеччинської сільської ради Хухрянського старостинського округу від 06.03.2019 року, в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за вищезазначеною адресою, однак за місцем реєстрації не проживає з січня 2015 року, відбуває покарання в Білоцерківській виправній колонії № 35 (а.с. 10).

Згідно заяви від 21.02.2019 року ОСОБА_2 не заперечує проти зняття його з місця реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , яка завірена начальником державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» (а.с. 11).

Реєстрація відповідача у зазначеному будинку не дозволяє позивачу в повній мірі розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує її законні права, зокрема реалізувати право на отримання субсидії.

Частина 4 ст. 156 ЖК України встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням, що відповідно до норм глави 32 Цивільного кодексу України визначається як сервітут право користування чужим нерухомим майном.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через припинення обставин, які були підставою для встановлення сервітуту (п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК). В даному випадку припинились фактичні шлюбні стосунки, які були підставою для вселення відповідача, а тому сервітут є припиненим в зв`язку з припиненням обставин, які були підставою для його встановлення.

Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстраціїмісця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що ОСОБА_2 відсутній у будинку без поважних причин понад один рік, оскільки відбуває покарання в державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35»,а його реєстрація перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні нею свого права володіння та користування будинком, порушує житлові права позивача, пов`язані з утриманням житла, без визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, позивач позбавлена можливості зняти його з реєстрації та повинна сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб, позбавляє права на отримання субсидії, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області Р.В.Сидоренко