ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/396/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю: сторін, їх представників

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/14476/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року у складі судді Палінчака О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року, ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_4 104000 грн., з яких основна сума боргу 52000 грн. та 52000 грн. неустойки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що 20 квітня 2018 року між нею та відповідачем, яка діяла від імені свого чоловіка ОСОБА_7 згідно довіреності від 11.08.2017 року № 2198, було укладено Договір про наміри, за яким відповідач, як продавець, мала намір продати земельну ділянку, яка знаходиться у с. Лісові Гринівці Хмельницького району, а позивач мала намір її придбати за 884 000 грн., що еквівалентно 34 000 доларів США. Кінцевою датою укладення договору купівлі-продажу було визначено 25 травня 2018 року. В рахунок забезпечення укладення у майбутньому договору купівлі-продажу позивачем передано відповідачу 52 000 грн.

При цьому, позивач також вказувала на те, що відповідно до умов п. 4.1. Договору сторони домовились про те, що у разі неукладення договору купівлі-продажу в строк до 25.05.2018 року з причини, залежної від покупця, гарантійна сума залишається в розпорядження продавця в якості неустойки, а у разі неукладення договору купівлі-продажу з вини продавця, вона зобовязується повернути гарантійну суму, а також сплатити покупцю неустойку в розмірі гарантійної суми, а в разі укладення договору купівлі-продажу відповідно до умов договору про наміри, гарантійна сума залишається у продавця та зараховується як частина виплати за придбану нею земельну ділянку.

Проте, відповідач ОСОБА_4 фактично відмовилась виконати взяті на себе зобовязання в установлений строк та укласти основну угоду договір купівлі-продажу земельної ділянки, а також повернути отримані кошти в розмірі 52000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 52000 грн. попередньої оплати в рахунок суми за неукладеним 25.05.2018 року договором купівлі-продажу, а також 520 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в сумі 52000 грн. і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення коштів відмовити повністю.

Апелянт вказує, що договір купівлі продажу мав бути укладений не пізніше 24 травня 2018 року, а будь-яких доказів того, що ОСОБА_6 вжила всіх можливих заходів для того, щоб укласти договір купівлі-продажу в зазначений термін, матеріали справи не містять. Наявна в матеріалах справи заява від 25.05.2018 року, адресована ОСОБА_4 та ОСОБА_7, підпис ОСОБА_6 на якій засвідчений нотаріально, із проханням до 02.06.2018 року продати позивачу земельну ділянку або повернути гарантійну суму, була вчинена позивачем вже після спливу обумовленого договором терміну та не відповідає домовленості, зафіксованій в договорі від 20.04.2018 року. Крім того, позивачем не було надано жодних доказів відправлення такої заяви засобами поштового звязку та отримання її адресатом.

Апелянт посилається, що судом першої інстанції не було досліджено докази на підтвердження заперечень відповідача проти позову, зокрема, в судовому засіданні, суд відмовився заслухати аудіозапис телефонної розмови між сторонами, незважаючи на те, що даний запис був зазначений як додаток до відзиву на позов. Крім того, сама ОСОБА_6 добровільно відмовилась від укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому отримана ОСОБА_4 гарантійна сума в розмірі 52000 грн. має залишитись в розпорядженні продавця в якості неустойки. Також апелянт, звертає увагу на те, що стягнувши з відповідача 52000 грн. попередньої оплати в рахунок суми за неукладеним договором купівлі-продажу, суд першої інстанції в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства вийшов за межі заявлених у справі позовних вимог, оскільки стягнення зазначеної суми в якості попередньої оплати в рахунок суми за неукладеним договором суперечить вказаному в мотивувальній частині рішення суду висновку про те, що договір про наміри від 20.04.2018 року не накладає ніяких зобовязань на його сторін.

ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, оскільки в рахунок забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу передала ОСОБА_4 гарантійну суму 2000 доларів США, оскільки договір неукладений в строк до 25.05.2018 року, тому отримані кошти підлягають поверненню.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що 20 квітня 2018 року в простій письмові формі ОСОБА_6 як покупець та ОСОБА_4 як продавець уклали договір про наміри, за умовами якого сторони дійшли згоди про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки в с. Лісові Гринівці Хмельницького району на умовах вартості земельної ділянки в сумі 884 000 грн., що еквівалентно 34 000 долари США. Договір мав бути укладений в строк до 25 травня 2018 року.

За умовами договору про наміри з метою забезпечення укладення договору купівлі-продажу до підписання договору про наміри покупець ОСОБА_6 передала продавцю ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 52 000 грн., що еквівалентно 2 000 доларів США. як гарантійну суму на виконання умов цього договору

Пунктом 4.2. Договору про наміри визначено, що у разі не укладення договору купівлі-продажу в строк до 25.05.2018 року з причини, залежної від ОСОБА_4, вона зобов'язується повернути гарантійну суму, а також сплатити ОСОБА_6 неустойку у розмірі гарантійної суми.

Однак в подальшому, відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу України нотаріально посвідчений в письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки сторонами укладений не був, однак грошові кошти в сумі 52 000 грн. відповідач позивачу не повернула.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що договір про наміри від 20.04.2018 року не містить відповідного волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не відповідає формі, встановленої для основного договору купівлі-продажу земельної ділянки і таким чином не покладає ніяких зобовязань на його сторін, а отже вимога про стягнення 52000 грн. неустойки за його невиконання є безпідставною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 546-547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі, визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу.

Положеннями ст. 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно із ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Отже, оскільки письмового правочину щодо забезпечення виконання зобовязання договору купівлі-продажу у вигляді завдатку, попереднього договору та самого договору купівлі-продажу земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, а саме ст. 657 Цивільного кодексу України - нотаріально посвідчені в письмовій формі між сторонами укладено не було, то сплачені ОСОБА_6 ОСОБА_4 кошти в сумі 52 000 грн. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

А так як ОСОБА_4 відмовляється повертати дані грошові кошти позивачу ОСОБА_6, то вказані грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Така ж правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду по цивільній справі № 509/4315/16-ц від 21 листопада 2018 року, яку відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, що договір купівлі продажу був неукладений саме з вини позивача, яка відмовилась його укладати, а тому отримана ОСОБА_4 гарантійна сума в розмірі 52000 грн. має залишитись в розпорядженні продавця в якості неустойки слід відхилити.

Як зазначено вище письмовий правочин щодо забезпечення виконання зобовязання договору купівлі-продажу у вигляді завдатку, попереднього договору та самого договору купівлі-продажу земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, а саме ст. 657 Цивільного кодексу України, між сторонами укладений не був, в звязку з цим між сторонами не виникло будь-яких зобовязань з цих договорів, як не виникло зобовязань і з укладеного сторонами договору про наміри.

Отже, таким чином, відсутні правові підстави для застосування до позивача норм ст. 549 Цивільного кодексу України щодо сплати нею неустойки відповідачу за невиконання певного зобовязання.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2019 року.

Судді А.М.Костенко

ОСОБА_2

ОСОБА_3