Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3,про визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2, про визначення часток у праві спільної сумісної власності.

Позов обґрунтований тим, що 27.01.1995 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на громадян ОСОБА_4 та членів його сім'ї: дружину - ОСОБА_1, синів: - ОСОБА_5, - ОСОБА_2 було приватизовано квартиру № 48 по вул. Легоцького. буд. 38. м. Ужгород.

Вказана квартира належить громадянам на праві приватної, спільної, сумісної власності без визначення часток кожного з них. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 померли.

З метою оформлення спадщини, позивачка, звернулась з заявою прийняття спадщини від 12.06.2018 року до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_6 і прийняла спадщину.

Однак, нотаріус пояснила, що оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом можливо здійснити, тільки і виключно, в разі встановлення (визначення) часток (частки) у праві спільної сумісної власності спадкодавців (померлих).

В зв'язку з чим просить суд визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_1, а саме: померлого 30.06.2018 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1 та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, код РНОКПП НОМЕР_2, померлого 25.03.2018 р. сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, код РНОКПП НОМЕР_3, сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, код РНОКПП НОМЕР_4, є рівними та становлять по 1/4 частки квартири.

Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак, відповідачем до суду подано заяву про визнання позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомленим. Від представника ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.01.1995 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на громадян ОСОБА_4 та членів його сім'ї: дружину - ОСОБА_1, синів: - ОСОБА_5, - ОСОБА_2 було приватизовано квартиру № 48 по вул. Легоцького. буд. 38. м. Ужгород, Закарпатської області, про що видано свідоцтво про право власності на житло від 27.01.1995 р.

Вказане право власності на квартиру зареєстроване в Ужгородському житловому бюро технічної інвентаризації 16.03.1995 р. в реєстровій книзі за №7305.

Згідно вказаного свідоцтва квартира №48 по вул. Легоцького. буд. 38. м. Ужгород, Закарпатської області належить ОСОБА_4 та членам його сім'ї: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на праві приватної, спільної, сумісної власності без визначення часток кожного з них.

25.03.2018 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 245075.

30.06.2018 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 246563.

З метою оформлення спадщини, позивачка, звернулась з заявою прийняття спадщини від 12.06.2018 року до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_6 і прийняла спадщину.

Судом також встановлено, що нотаріус, яка здійснювала оформлення спадщини пояснила, що оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом можливо здійснити, тільки і виключно, в разі встановлення (визначення) часток (частки) у праві спільної сумісної власності спадкодавців (померлих).

Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Приписами ч.2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній власності на квартиру АДРЕСА_2, задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 370, 372, 1218, 1225, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 /АДРЕСА_3/, до ОСОБА_2 /АДРЕСА_4/, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3,про визначення часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що частки співвласників квартири АДРЕСА_5, а саме: померлого 30.06.2018 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, код РНОКПП НОМЕР_1 та членів його сім'ї: дружини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, код РНОКПП НОМЕР_2, померлого 25.03.2018 р. сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, код РНОКПП НОМЕР_3, сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, код РНОКПП НОМЕР_4, є рівними та становлять по 1/4 частки квартири.

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Ужгородський міськрайонний суд, в порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_6.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_4, адреса: м.Ужгород, вул. Загорська, 145/1.

Третя особа - ОСОБА_3, адреса: АДРЕСА_7.

Суддя Т.Р. Деметрадзе