Справа № 161/971/19
Провадження № 2/161/1139/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 квітня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вона є власницею квартири № 113, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Федорова, 4 (далі - квартира), в якій також зареєстрований її син відповідач у справі. Однак, з грудня 2015 року відповідач виїхав за кордон на роботу та як повідомив останній, назад до України він наміру повертатись немає. Зазначає, що особистих речей відповідача у квартирі немає, комунальні послуги останнім не сплачуються та взагалі квартирою він не користується. У звязку з неможливістю в інакший спосіб вирішити даний спір, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 113 в будинку 4 по вул. Федорова, що у м. Луцьку.

До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 42).

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повістками (а.с. 25, 31, 37), які були направлені судом за місцем його реєстрації (а.с. 23), а також судовим оголошенням, розміщеними відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 30, 36).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна серії САА № 225860, видане на підставі рішення виконкому Луцької міської ради № 121 від 31.03.2004 року та копією витягу Волинського обласного бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3872379 від 16.06.2004 року (а.с. 8-9).

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_1 кв. № 113 по вул. Федорова у м. Луцьку, у даній квартирі також зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 10-17).

У свої позовній заяві позивач зазначила, що ОСОБА_2 є її сином, тобто членом її сімї.

Судом також встановлено, що відповідач залишив місце своєї реєстрації (проживання) у грудні 2015 року, та з того часу в спірній квартирі не проживає, оплату за комунальні послуги не здійснює, його особистих речей у квартирі немає.

Будь-яких доказів іншого відповідачем надано суду не було.

Крім того, під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач проживає на території Російської Федерації, де працює в ТзОВ «Стройтех-М» на посаді спеціаліста с 28.12.2015 року по даний час (день видачі довідки), що підтверджується довідкою генерального директора ТзОВ «Стройтех-М» від 21.10.2018 року (а.с. 18).

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідач є членом сімї позивачки, тому в даному випадку слід враховувати положення ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач будучи членом сімї позивача - власника жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому, добровільно зніматися з місця реєстрації не бажає, оскільки проживає за кордоном та наміру повертатися немає. Доказів іншого відповідач суду не надав.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 113 в будинку № 4 по вул. Федорова в м. Луцьку.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

У своїй позовній заяві позивач просить залишити судові витрати за ним (а.с. 2-зворот).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 1ё3, 77-81, 247, 263-268, 280 ЦПК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 113 в будинку № 4 по вул. Федорова в м. Луцьку, Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_3