Справа № 216/6235/17
Провадження №2-о/216/4/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бондарєвої О.І.,
секретаря судового засідання Городнічевої Т.О.,
представника заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5, у порядку окремого провадження, цивільну справу за уточненою заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
Заявник звернулась до суду з вищезазначеною заявою, яку в подальшому уточнила та обґрунтовувала тим, що 10 червня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_5, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі та від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом є заявниця, як дружина померлого, а також їхні діти. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нотаріусом було прийнято постанову від 25.10.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що у ОСОБА_5 відсутній факт прийняття спадщини після смерті 12.08.2008 року ОСОБА_6. Заявник також зазначає, що вона та її чоловік після одруження проживали разом з його батьками за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тополина, 25/47. Після того як вони придбали будинок № 5 по вул. Журавського м. Кривого Рогу, вона, її чоловік та діти переїхали за вказаною адресою. Після смерті батька її чоловіка ОСОБА_7, померлого 14.01.2007 року, мати чоловіка ОСОБА_6 почала погано себе почувати, тому з початку 2008 року, зважаючи на стан матері, чоловік заявниці ОСОБА_5 переїхав проживати до неї за адресою: АДРЕСА_2. 12.08.2008 року ОСОБА_6 померла і вони з чоловіком здійснили її поховання.
Відсутність встановленого факту прийняття спадщини та факту постійного проживання ОСОБА_5 зі своєю матірю ОСОБА_6 унеможливлює оформлення заявницею та її дітей спадкових прав.
На підставі вищевикладеного, заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_5, померлого 10 червня 2017 року з ОСОБА_6, померлою 12 серпня 2008 року на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2, а також встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5, померлим 10 червня 2017 року після ОСОБА_6, померлої 12 серпня 2008 року.
Представник заявника у судовому засіданні на задоволенні уточненої заяви наполягала.
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні уточненої заяви наполягали.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_8 у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином надала суду заяву, в якій просила розглянути уточнену заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вислухавши представника заявника, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про смерть серії І-КИ №745212 від 12 червня 2017 року, актовий запис №632 (а.с. 18) 10 червня 2017 року помер ОСОБА_5, який згідно зі свідоцтва про одруження серії І-КИ № 009381 (а.с. 8) перебував у зареєстрованому шлюбі з заявницею ОСОБА_2 та був батьком їхніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9,11).
З постанови державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 25.10.2017 року (а.с. 21) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого 10 червня 2017 року ОСОБА_5, у звязку з відсутністю факту прийняття спадщини померлим після померлої 12 серпня 2008 року ОСОБА_6.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою померлої ОСОБА_6 та добре знає заявницю. Свідок також зазначила, що за адресою: АДРЕСА_2, проживали: ОСОБА_6, її чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 зі своєю дружиною ОСОБА_2 з дітьми. Після чого син з дружиною купили будинок та переїхали проживати за іншою адресою. Через деякий час ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_7 почали сильно хворіти, тому їх син ОСОБА_5 піклувався за ними. Спочатку помер батько ОСОБА_7 у 2007 році, тому син почав проживати з матірю ОСОБА_6 та доглядати за нею аж до самої її смерті, що сталася у 2008 році.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою померлої ОСОБА_6, тому добре знає її родину. Певний час син ОСОБА_6 ОСОБА_5, разом зі своєю дружиною та дітьми проживали з батьками за адресою: АДРЕСА_2, а потім переїхали. Згодом батьки дуже захворіли і їх син ОСОБА_5 став проживати разом з ними та доглядав їх до самої смерті.
Таким чином, письмовими матеріалами справи та поясненнями свідків підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_5, померлого 10 червня 2017 року з ОСОБА_6, померлою 12 серпня 2008 року на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2.
За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Приписами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (пп.3.21, 3.22 п.3 гл.10 розд.II).
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов.
Згідно з ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Уточнену заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5, померлого 10 червня 2017 року з ОСОБА_6, померлою 12 серпня 2008 року на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3.
Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5, померлим 10 червня 2017 року після ОСОБА_6, померлої 12 серпня 2008 року.
Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондарєва