Справа № 606/356/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визнання осіб, такими що втратили право користування житловими приміщеннями, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з його згоди були зареєстровані в належному на праві власності житловому будинку. Однак, в 2008 році відповідачі добровільно залишили помешкання та з цього часу не проживають, що підтверджується відповідним актом. Їх реєстрація по місцю проживання позивача створює останньому перешкоди у користуванні своєю власністю, в тому числі і при вирішенні питання отримання житлових субсидій. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, ст. 391 ЦК України як форму захисту власником своїх прав, ОСОБА_1 просить задоволити її позовні вимоги та позбавити права користування житловим приміщенням відповідачів.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів наведених у ньому, вказала, що реєстрація відповідачів перешкоджає їй оформити субсидії на житлово-комунальні послуги, що ставить її у важке матеріальне становище та позбавляє її, як власника, повноцінно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином, відзив на позовну заяву не надали.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.1989 року домоволодіння по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Як слідує з будинкової книги, в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно з акту обстеження матеріально-побутових умов заявника ОСОБА_1 від 09.08.2018 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані але не проживають в даному будинку з 2008 року.

Як вбачається із перекладу з каталонської мови на українську в реєстрі жителів муніципалітету с. Росес провінція Жірона, Іспанія станом на 05.11.2018 року зареєстроавна ОСОБА_3, яка проживає в с. Росес з 30.03.2009 року, разом з нею проживають також ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації від 28.03.2019 року №01-500/02-18, орган опіки та піклування Теребовлянської РДА вважає за доцільне надати згоду на визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у звязку з тим що діти постійно проживають із батьками в с. Росес провінції Жірона, Іспанія.

Оцінивши надані сторонами докази, а також встановлені на підставі них обставини справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1, оскільки останні не проживали у вказаному житлі більше року і проживають за іншою адресою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 391, 405, 406 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про визнання осіб, такими що втратили право користування житловими приміщеннями задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка