Головуючий у І інстанції Петренко Н.О.
Провадження №22-ц/824/3212/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив про його задоволення, посилаючись на те, що 05 лютого 2018 року приблизно о 6 год. 55 хв. по вул. Велика Кільцева дорога в напрямку Одеської площі м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля VolkswagenPassat СС «Фольксваген Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_3, який створив аварійну ситуацію, внаслідок якої відбулось зіткнення з автомобілем FordFiesta «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 р. винним в даному ДТП було визнано відповідача ОСОБА_3

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5969153 від 04.04.2017 року відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС».

Однак, оскільки дії ОСОБА_3 судом були кваліфіковані як умисні, страхова компанія АТ «СГ «ТАС» відмовилась виплатити страхове відшкодування в повному обсязі відповідно до полісу, посилаючись на ст. 37.1.1 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до звіту № 45/02/18 ринкова вартість КТЗ Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2, на момент пошкодження складає 193 501,44 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 134 094,58 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ - 51 928,70 грн., вартість матеріального збитку - 51 928,70 грн.

Разом з тим, фактичні витрати ОСОБА_2 на відновлювальний ремонт автомобіля складають: згідно рахунку-фактури № 1 від 20.03.2018 року та Акту прийому-передачі № 1 від 12 квітня 2018 року ФОП ОСОБА_4 виконано роботу на суму 47 825 грн.; згідно рахунку-фактури № 2 від 20.03.2018 року та Акту прийому-передачі № 1 від 13 квітня 2018 року ФОП ОСОБА_4 виконано роботу на суму 47 092 грн.; згідно Акту приймання-передачі виконаних послуг 33-Y8052-008 від 21.02.2018 року вартість послуг ТОВ «АТЛ-АВТОСЕРВІС» становить 2 716 грн. 10 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача, як особи, винуватої у завданні збитків, фактично понесені ним витрати на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 97 633,10 грн.

Також позивач в позові посилався на те, що внаслідок ДТП йому завдано моральної шкоди, яка полягає, зокрема у тому, що він та його дружина, яка також користувалась автомобілем, більше ніж на два місяці втратили можливість користуватися єдиним автомобілем в сім»ї, який використовували для регулярних поїздок на дачу, роботу, підвезення дітей до секції та на спортивні змагання. В зв'язку з наведеним родина позивача була змушена витрачати значні додаткові кошти, час, мала великі фізичні незручності та емоційні хвилювання, що порушило хід звичного життя сім»ї позивача та призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків. Розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінив у 3 000,00 грн., які також просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 51 928,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., а всього 53 928,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_3 на його користь суму завданої шкоди у розмірі 97 633,10 грн., а також компенсацію моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. Обгрунтовуючи скаргу, посилався на те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані ним документи про фактично понесені на ремонт автомобіля витрати, необґрунтовано врахувавши коефіцієнт зносу для зменшення понесених витрат, не врахував Акт приймання-передачі виконаних послуг 33-Y8050-008 від 21.02.2018 року на суму 2 716,10 грн. Крім того, суд безпідставно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на суму 2 000 грн., а не у розмірі 3 000 грн., як просив позивач.

Відповідач ОСОБА_3 також не погодився з рішенням суду та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов частково, стягнувши з нього на відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 13 343 грн. 65 коп. В якості доводів посилався на те, що визнає позовні вимоги позивача виключно в такому розмірі - 13 343 грн. 65 коп., оскільки саме така сума страхового відшкодування була нарахована ОСОБА_2 ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі звіту № 1502 від 13.03.2018 року, складеного ФОП ОСОБА_5 з дотриманням вимог закону. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідач просив відмовити за недоведеністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав; апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 просив залишити без задоволення, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною.

Представник відповідача в апеляційному суді апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримав, заперечивши при цьому проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2018 року по вул. Велика Кільцева дорога в напрямку Одеської площі м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_2

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року винним в даній ДТП було визнано відповідача ОСОБА_3 (а.с.3-5).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5969153 від 04.04.2017 року відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Однак, листом від 21.06.2018 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомило позивача ОСОБА_2 про відмову у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі та повернення на рахунок АТ «СГ «ТАС» безпідставно виплачених коштів в розмірі 13 343,65 грн. (а.с.8).

Відповідно до звіту № 45/02/18 ринкова вартість КТЗ Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2, на момент пошкодження складає 193 501,44 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 134 094,58 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ - 51 928,70 грн., вартість матеріального збитку - 51 928,70 грн. (а.с.9-25).

Згідно акту приймання-передачі виконаних послуг ТОВ «АТЛ-Автосервіс» від 21 лютого 2018 року, замовник ОСОБА_2, було виконано технічне обслуговування і поточний ремонт автомобіля Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2, на загальну суму 2 716,10 грн. з ПДВ (а.с.36).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у справі підстав для відшкодування відповідачем завданої з його вини позивачу матеріальної шкоди у розмірі 51 928 грн. 70 коп. та моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Так, ч.ч.1-2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Оскільки наявними в справі письмовими доказами підтверджується факт завдання ОСОБА_2 винними діями ОСОБА_3 матеріальної шкоди, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення цієї шкоди у розмірі 51 928 грн. 70 коп., оскільки цей розмір підтверджується звітом №45/02/18 від 16.02.2018 року.

При цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність врахування долучених ним до справи рахунків-фактур та актів приймання-передачі виконаних робіт, які підтверджують факт понесення ним витрат по ремонту автомобіля на суму 97 633 грн. 10 коп., колегією суддів відхиляються, оскільки ці документи не є належними та допустимими доказами передачі позивачем виконавцю вищевказаної грошової суми за ремонт автомобіля. Зокрема, в даних документах зазначено лише перелік робіт та запчастин, які необхідні для відновлення автомобіля позивача, та зазначено, що замовник сплачує виконавцю винагороду в обумовленому розмірі, що, однак, не підтверджує факт передачі грошових коштів позивачем ОСОБА_2 та факт отримання їх від нього виконавцем ФОП ОСОБА_4

Правильним, на думку колегії, є і висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи той факт, що неправомірними, винними діями відповідача ОСОБА_3 було пошкоджено належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджується наявними в справі належними, допустимими та достовірними доказами, обґрунтованим та таким, що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України, є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. При цьому, розмір морального відшкодування судом визначений з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача, ступеня вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; при цьому доказів, які б спростували розмір матеріальних збитків, визначений звітом №45/02/18 від 16.02.2018 року, з яким не погоджується ОСОБА_3, ним суду надано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційних скарг сторін цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без задоволення.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді: