№2/263/534/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Іващенко Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з предмету застави,

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулися до суду із заявою про зняття арешту накладеного Центральним ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області та Кальміуським ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області з автомобілю KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 02.06.2008 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на кредитні кошти у розмірі 94240 гривень. Того ж дня в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між останніми було укладено договір застави транспортного засобу, згідно умов якого ОСОБА_1 надає в заставу ТОВ «Просто Фінанс» автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1. 18.05.2012 року ТОВ «Просто Фінанс» відступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги за кредитним довго ром і договором застави, що належить на праві власності ОСОБА_1 В подальшому постановою Центрального ВДВС та Кальміуського ВДВС було накладено арешт на вказаний автомобіль та заборонено здійснювати його відчуження. У звязку із тим, що застава укладена у 2008 році, а постанови ВДВС прийняті у 2014 та 2015 році, просять скасувати арешт на автомобіль.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачі надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.

Згідно кредитного договору №5 від 02.06.2008 року, ТОВ «Просто Фінанс» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 94240 гривень.

Згідно договору застави транспортного засобу №5 від 02.06.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 надає в заставу ТОВ «Просто Фінанс» автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АНС №186087, ОСОБА_1 є власником автомобілю KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

18.05.2012 року ТОВ «Просто Фінанс» відступив, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги за кредитним довго ром і договором застави, укладеного з ОСОБА_1

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру №1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області №31/5-1441-1596 від 19.02.2019 року, при проведенні перевірки згідно наявних без даних, станом на 18.02.2019 року на автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 накладені арешти: постановою Жовтневого ВДВС від 04.03.2014 року та постановою Кальміуського ВДВС від 11.08.2015 року.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», Позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави, зокрема у випадку, несплати Відповідачем 1 сум визначених кредитним договором

Відповідно до ст.589 ЦК України, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження, які перебували в провадженні ВДВС на даний час закриті.

Частиною 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. При цьому, арешт на належне ОСОБА_1 майно і заборона на його відчуження була накладена постановою державного виконавця з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань щодо виплати заборгованості.

Відповідно статті 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями можливо лише у двох випадках: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

До того ж суд зауважує, що договір застави було укладено раніше, тобто у 2008 році, а ніж державним виконавцем накладені заборони на відчуження вказаного автомобілю.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вирішити питання зняття арешту в позасудовому порядку не можливо.

Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачений судовий порядок вирішення питання про зняття арешту накладеного державним виконавцем, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Зазначені положення Закону дають суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За таких підстав, суд приходить до переконання, про можливість задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» та скасування арешту, накладеного на автомобіль KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі Цивільного кодексу України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. ст.ст.13, 81, 158, 247 ч.2, 263 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з предмету застави, задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області від 04.03.2014 року та постановою Кальміуського ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області від 11.08.2015 року, з автомобілю KIA CERATO, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_1.

Копію ухвали направити для виконання до територіального сервісного центру 1441 РСЦ МВС в Донецькій області (вул. Новє Життя, 14, м. Маріуполь, 87535).

Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко