справа № 208/7189/17
№ провадження 2/208/955/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2019 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді - Івченко Т.П.

За участю:

секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу» -

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу», в якій просить: розірвати шлюб, який був укладений 07 лютого 2014 року та зареєстрований відділом ЗАГС Калінінського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербургу, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис№291, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що їхня сімя розпалась літом 2016 року, з того часу вони припинили подружні стосунки, проживають окремо. Підставою розпаду сімї стало те, що вони з чоловіком мають різні характери та погляди на життя, що при вирішені найпростіших питань не можуть прийти до спільного рішення або мати одне міркування, щодо питань які виникають, в наслідок чого виникають сварки, що переростають у скандали, в ході яких вони з відповідачем лаяли та ображали один одного. Втрачені між ними почуття кохання, взаєморозуміння, поваги один до одного, при таких обставинах подальше життя неможливе.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-АК №879539, актовий запис №2568, виданого відділом ЗАГС Фрунзенського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербург.

Після народження дитини, весною 2016 року з чоловіком переїхали жити до України, а 05.11.2016 року позивач була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок№6, квартира№10, та в данний час мешкає там з дитиною.

Позивач подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позовний вимог у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2014 року відділом ЗАГС Калінінського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербургу, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис№291 (а.с.6).

Дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_1 є «Кожушко», що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).

Від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-АК №879539, актовий запис №2568, виданого відділом ЗАГС Фрунзенського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербург (а.с. 7). Відповідно до довідки №1637/17 виданої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженцю Росії, Санкт-Петербург, про те що згідно з рішенням ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 20 листопада він набув громадянства України на підставі частини 1 статі 7 Закону України «Про громадянство України», відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з народження (а.с. 19).

Як встановлено судом, місцем постійного проживання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є місце постійного проживання матері ОСОБА_1: Дніпропетровська область, місто Камянське, вулиця Дмитра Яворницького, будинок№6, квартира№10, що підтверджено сторонами та актом № 265 від 03.03.2018 року виданою Комунальним підприємством Камянської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (а.с. 16).

Сторони спору про місце проживання неповнолітньої дитини не мають.

Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, прийшли до обоюдної згоди, що перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, а тому зберегти шлюб не є можливим.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін.

З матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 07 лютого 2014 року відділом ЗАГС Калінінського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербургу, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис№291 (а.с. 6)

Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що документи видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянинкою України, відповідно до Паспорту Громадянина України серія АО179148 виданого Заводським РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 14 лютого 2014 року, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 є також громадянином України.

22 січня 1993 року держави - члени СНД (Договірні Сторони) підписали Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі - Конвенція). Цей документ спрямований на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України було ратифіковано цю Конвенцію та 14 квітня 1995 року вона набула чинності для України.

Зазначену Конвенцію слід застосовувати у відносинах України з Російською Федерацією.

Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав-учасниць (далі - Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони.

Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони.

Частиною 1 статті 28 Конвенції встановлено: по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право"

1. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

2. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

3. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (чч. 3, 4 ст. 56 СК).

Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Згідно ч.2ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору та спору про проживання спільної дитини не мають.

Згідно ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами.

На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141 ,258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354, 355 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу» - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 07 лютого 2014 року відділом ЗАГС Калінінського району Комітету по справам ЗАГС Правління Санкт-Петербургу, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис№291- розірвати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Петрова».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок№6, квартира№10 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок№6, квартира№10 витрати на оплату судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок ) гривень 00 копійок.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського Апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок№6, квартира№10.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, будинок№6, квартира№10.

Суддя Івченко Т. П.