ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3501/19 Справа № 413/4492/12 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року, яка постановлена суддею Козловим Ю.В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 року представнику відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовлено у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2012 року по цивільній справі №413/4492/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та залишено без розгляду вказану заяву.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що копію заочного рішення її представник отримав лише 20.09.2018 року, що надає їй беззаперечне право на поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України в редакції, на момент подачі такої заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Також строк на подання заяви може бути поновлений в разі пропуску його з поважних причин.

Статтями 122, 124 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст.127 ЦПК України суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Право на звернення в суд не є абсолютним та може підлягати легітимним обмеженням, на чому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Не встановивши поважних причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, суд першої інстанції законно та обґрунтовано залишив відповідну заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04.07.2012 року задоволено позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 44755,18 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 447,55 грн.

Відповідач по справі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 09 червня 2015 року звернулись до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просили зупинити стягнення за виконавчим листом від 02.11.2012 року № 2/413/2757, що виданий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу в межах виконавчого провадження ВП №46112118 від 19.01.2015 року, скасувавши зазначену постанову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» заборгованість в сумі 45202,73 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року, відповідачу ОСОБА_1 у задоволення скарги на дії державного виконавця відмовлено.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який представляв інтереси ОСОБА_1 протягом розгляду скарги на дії державного виконавця, та представляє її інтереси в суді апеляційної інстанції, 26 лютого 2016 року звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та зняття з неї фотокопій, та 29 лютого 2016 року ознайомився зі справою, зняв фотокопії матеріалів справи (а.с.125), тобто протягом тривалого часу, а саме одного року восьми місяців, достеменно будучи обізнаним про наявність заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2012 року, не вчиняв жодних процесуальних дій, пов'язаних із зверненням до суду з заявою про перегляд цього рішення.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги відповідача про те, що копію заочного рішення її представник отримав лише 20.09.2018 року, що надає їй беззаперечне право на поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України в редакції, на момент подачі такої заяви, оскільки, матеріалами справи встановлено, що про наявність заочного рішення представнику відповідача було достеменно відомо 29 лютого 2016 року, коли останній ознайомився з матеріалами справи та зняв фотокопії матеріалів справи (а.с.125), проте жодних процесуальних дій як відповідач, так і її представник, пов'язаних із зверненням до суду з заявою про перегляд цього рішення, не вчинили.

Слід зауважити, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним легітимним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених вище критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 р.).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення відповідачу процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, оскільки, поновлення строку більш ніж через рік та вісім місяців після ознайомлення з матеріалами справи, зняття фотокопій матеріалів справи та обізнаності про наявність судового рішення, призведе до порушення принципу правової визначеності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними , у зв'язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: