Справа № 431/4666/17
Провадження № 2/431/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

19 квітня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Воронкіна О.А.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Старобільська міська рада про скасування рішення виконкому Старобільської міськради від 27.11.1997р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з даною позовною заявою до ОСОБА_3, виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Старобільська міська рада про скасування рішення виконкому Старобільської міськради від 27.11.1997р.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 10.12.1997р. між ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_5 було укладено договір дарування, за яким батько позивачки ОСОБА_5 отримав в дар від ОСОБА_3 31/100 частину житлового будинку №49 по вул. Леніна м. Старобільськ Луганської області.19.12.2012 р. ОСОБА_5 помер. ОСОБА_6 як спадкоємиця за заповітом прийняла майно ОСОБА_5 та отримала у власність вказані 31/100 частину житлового будинку №49 по вул. Леніна м. Старобільськ Луганської області. У 2016 році на 57-й сесії Старобільської міськради 6-го скликання було надано нові назви ряду вулиць м. Старобільська, у тому числі вулицю Леніна було перейменовано у вулицю Слобожанську. Влітку 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до Старобільської міськради з заявою про начебто порушення ОСОБА_1 його прав на земельну ділянку за вказаною адресою, мотивуючи це тим, що рішенням виконавчого комітету Старобільської міської ради народних депутатів від 27.11.1997р. № 504/260 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,097га (з них забудовані землі - 0,01га), розташовану по вул. Леніна, 49 м. Старобільськ. На підставі вказаного рішення від 27.11.1997р. ОСОБА_3 отримав 28.02.1998 року Державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку по вул. Леніна, 49 для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,1017га.Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561- XII (який був чинним на час видання рішення Старобільської міської ради народних депутатів від 27.11.1997р. та на час видачі 23.02.1998р. Державного акту на право власності на імя ОСОБА_3О.), далі - ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.Отже з 10.12.1997 р. ОСОБА_5 набув на підставі ст.30 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ право користування земельною ділянкою для обслуговування будинку №49 по вул. Леніна в м. Старобільськ. Відповідно до ст.22 ЗК України від 18.12.1990 №561-XII (який був чинним на час видання рішення Старобільської міської ради народних депутатів від 27.11.1997 р. та на час видачі 23.02.1998 р. Державного акту на право власності на імя ОСОБА_3О.), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (намісцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.Відповідно до ст.23 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ (який був чинним на час видання рішення Старобільської міської ради народних депутатів від 27.11.1997 р. та на час видачі 23.02.1998 р. Державного акту на право власності на імя ОСОБА_3О.), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.Отже, моментом набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку є, відповідно до ст.22 ЗК України від 18.12.1990 №561- XII, дата видачі Державного акту. Таким чином, ОСОБА_3, знаючи про наявність рішення Старобільської міської ради від 27.11.1997р. про передачу йому у приватну власність земельної ділянки для обслуговування будинку №49 по вул. Леніна, в м. Старобільськ, уклав 10.12.1997р. з ОСОБА_5 договір дарування частини вказаного будинку, а 23.02.1998р. ОСОБА_3, знаючи що він вже не є єдиним власником будинку №49, отримав одноособово, на порушення вимог ст.30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-XII, Державний акт на право власності на всю земельну ділянку для обслуговування будинку №49.З метою захистити свої права ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування вищевказаного рішення виконавчого комітету і державного акту на землю та визнання права власності на частину земельної ділянки. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 24.03.2017 року по цивільній справі №431/6055/16ц яке було змінено рішення апеляційного суду Луганської області від 29.06.2017 року, вказані позовні вимоги було частково задоволено, а саме скасовано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, на якій розташована 31/100 частка будинку №49 по вул. Слобожанській м. Старобільськ Луганської області. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету, апеляційний суд Луганської області в своєму рішенні зазначив, що суд першої інстанції ухвалив передчасне рішення в цій частині, так як позов до виконавчого комітету Старобільської міської ради не заявлявся, питання про залучення його співвідповідачем судом першої інстанції не вирішувалося, а оскільки суд апеляційної інстанції переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, у задоволені таких позовних вимог слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи належного відповідача. Існування рішення Старобільської міської ради від 27.11.1997р. згідно якого земельна ділянка передана у власність ОСОБА_3 порушує право власності позивачки ОСОБА_1 на землю, встановлене ст.120 ЗК України, та перешкоджає оформленню ОСОБА_1 свого права власності на землю під належною їй частиною будинку, а також перешкоджає отриманню та оформленню позивачкою права користування чи власності на земельну ділянку для обслуговування належної їй частини будинку. Прийняття виконавчим комітетом Старобільської міської ради рішення від 27.11.1997р. є порушенням ст.ст. 19,41 Конституції України, ст.ст.120,155 ЗК України, державний акт виданий на підставі цього рішення скасований судом, а тому і це рішення має бути скасоване. Тому просить суд скасувати рішення виконкому Старобільської міської ради від 27.11.1997 року № 504/260 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Леніна. 49 в м. Старобільськ Луганської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області та представник третьої особи Старобільської міської ради ОСОБА_4 позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Старобільської міської ради від 27.11.1997р. №504/260 (а.с.25) передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,097га (з них забудовані землі 0,01га), розташовану по Леніна, 49 (а.с. 14).

Відповідно до копії договору дарування від 10.12.1997р. ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар 31/100 частину житлового будинку з належною частиною надвірних господарчих споруд, що розташований на земельній ділянці, розмір якої буде встановлено після видачі державного акту на землю, в місті Старобільськ по вул. Леніна №49 Луганської обл. Договір посвідчено 10.12.1997р. ст. державним нотаріусом Старобільської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №1-2535. Право власності ОСОБА_5 на 31/100 частину будинку №49 по вул. Леніна м. Старобільськ зареєстровано в Старобільському районному бюро технічної інвентаризації 15.12.1997р., запис в реєстровій книзі за №3/661 (а.с. 5).

Згідно копії ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 132305527, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1017 га., яка розташована на території м. Старобільськ, вул. Слобожанська, 49 Старобільського району Луганської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 86).

Згідно копії ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 19.07.2018 року, земельна ділянка площею 0,1017 га., яка розташована на території м. Старобільськ, вул. Слобожанська, 49 Старобільського району Луганської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить ОСОБА_3 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення Старобільської міської ради Луганської області від 27.11.1997 року № 504/260 (а.с. 87).

Відповідно до ч.1 ст.30 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.1992р. №2196-XII, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно ч.2 ст.30 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.1992р. №2196-XII, при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Частиною 2 ст. 67 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.1992р. №2196-XII, встановлено, що розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які надаються у власність чи користування громадян у містах повинен бути не більше 0,1 гектара.

Відповідно до ч.1 ст.23 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 13.03.1992р. №2196-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.2013 року спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер 19.12.2012р., є ОСОБА_1, спадщина складається з 31/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Леніна, 49, який належав спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі договору дарування (а.с. 6).

Згідно ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. №2768-III, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Оскільки позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить 31/100 частина житлового будинку №49 по вул. Леніна, м. Старобільськ Луганської області(а.с.6), а тому відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. №2768-III позивачка ОСОБА_1 набула право власності і на земельну ділянку, на якій розміщена 31/100 частина житлового будинку.

Рішенням Старобільської міської ради №57/4 від 21.10.2015 року у м. Старобільську перейменовано обєкти, у т.ч. вулицю Леніна перейменовано на вулицю Слобожанську.

Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що рішення виконкому Старобільської міської ради від 27.11.1997 року №504/260 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Леніна, 49, м. Старобільськ Луганської області порушують право власності позивачки ОСОБА_1 на земельну ділянку, на якій розміщена 31/100 частина житлового будинку №49 по вул. Слобожанській (колишня вул. Леніна) м. Старобільськ Луганської області, а оскільки відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, у звязку з чим зазначене рішення виконкому Старобільської міської ради від 27.11.1997 року №504/260 підлягає скасуванню.

У звязку з вищезазначеним позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Старобільська міська рада про скасування рішення виконкому Старобільської міськради від 27.11.1997р. є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають повному задоволенню.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 22,30 ч.1 ст.120, ст. 155 ЗК України, ст. 19,41 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_9 Володимирівни до ОСОБА_3, виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Старобільська міська рада про скасування рішення виконкому Старобільської міськради від 27.11.1997р.- задовольнити.

Скасувати рішення виконкому Старобільської міської ради Луганської області від 27.11.1997 року № 504/260 про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Леніна (Слобожанська), 49, м. Старобільськ Луганської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано в нарадчій кімнаті 24 квітня 2019 року.

Суддя О.А.Воронкін