Справа № 346/1115/19
Провадження № 2/346/1111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Комашко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що будинковолодіння з нижчевказаними господарськими будівлями та спорудами в смт. Печеніжин, по вул. Набережна, 29, Коломийського району, а також земельні ділянки, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства, площами відповідно 0,1477 га, 0,2578 га та 0,0973 га, які знаходяться в смт. Печеніжин Коломийського району, належали батьку позивача ОСОБА_3. В 2007 році останній здійснив добудову до вказаного будинку та побудував сарай (літера «Л»). 23.02.2006 року батько склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу. 09.02.2014 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку відповідно до ст. 1268 ЦК України фактично прийняла позивач, що стверджується відповідною довідкою Печеніжинської селищної ради.

З метою оформлення спадщини позивач звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що спадкодавцем здійснено прибудову до житлового будинку та побудовано сарай без дозвільної документації. Крім того, правовстановлюючий документ (державний акт), що підтверджує право власності спадкодавця на земельні ділянки, відсутній. Проте, відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта вказаний реконструйований будинок та споруджена господарська будівля - сарай відповідають державним будівельним та іншим нормам і вимогам.

Позивач зазначає, що право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця. Зазначена вимога закону дотримана, так як згідно з даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_3 належала земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,1477 га. Державний акт на право приватної власності на землю втрачений, у зв'язку з чим позивачем подано оголошення в пресу про його втрату. Дружина померлого, ОСОБА_2, на обовязкову частку у спадщині після смерті чоловіка та на частку в майні

подружжя не претендує і не заперечує проти визнання права власності на спірний будинок за позивачем.

Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказані житловий будинок, господарські будівлі і споруди та земельні ділянки.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 24.04.2019 року звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 78).

Відповідач в судове засідання не зявилася, 08.04.2019 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати в її відсутності (а.с. 76).

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся. 14.09.2018 року адміністрація третьої особи надала стронам письмові пояснення, в яких наголошує, що після прийняття судом рішення про визнання права власності позивачу необхідно подати до вищевказаного управління декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

В звязку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вона є дочкою померлого ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_4 та в звязку з укладенням 24.03.1990 року шлюбу змінила своє прізвище з Вальтнер на Новицька (а.с.10,11).

Згідно із заповітом, посвідченим 23.02.2006 року секретарем Печеніжинської селищної ради Коломийського району та зареєстрованим в реєстрі за № 52, ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1, тобто позивачу (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 07.02.2005 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради згідно з рішенням № 5 від 25.01.2005 року, житловий будинок, що знаходиться в смт. Печеніжин, по вул. Набережна, 29, Коломийського району, належав ОСОБА_3 на праві приватної власності. Зазначене свідоцтво як підстава виникнення права власності вказане у витязі № 6429316, виданому 07.02.2005 року Коломийським МБТІ (а.с. 13,14).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 184130, виданим 12.02.2014 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 помер 09.02.2014 року, актовий запис № 11 (а.с.9).

Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 61872, виданої 17.07.2018 року ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, що в смт. Печеніжин, по вул. Набережна, 29, Коломийського району, на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, виданого 07.02.2005 року, зареєстровано за ОСОБА_3 У виписці також вказано, що загальна площа будинку змінилась з 34,4 кв.м. на 71,7 кв.м., житлова з 16,4 кв.м. на 35,1 кв.м. за рахунок прибудови до житлового будинку «А1», яка побудована самовільно; сарай - літера «Б» знесено, сарай - літера «К», навіси літери «М, Н» пропущені при попередній інвентаризації, сарай літера «Л» побудовано самовільно, огорожа - «№ 2-5, колодязь інженерних мереж- «№ 6», колодязь - «№ 7» не належать до самовільного будівництва (а.с.32).

Згідно з даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП «Коломийське МБТІ» 27.07.2015 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м., прибудови літера А1, та господарських будівель і споруд: літньої кухні літера В, сараїв - літери Г, Д, Е, Є, К, Л, вбиральні літера Ж, навісів - літери М, Н, криниці - № 1, огорожі - № 2-5, колодязя інженерних мереж - № 6, колодязя № 7 ( а.с.15-18).

Незаперечною є та обставина, що за життя ОСОБА_3 не отримав документів, що посвідчують право власності на добудову до спірного будинку.

Згідно з даними довідки № 859, виданою Печеніжинською селищною радою ОТГ 22.05.2018 року, ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими спорудами в смт. Печеніжин, по вул. Набережна, 29, Коломийського району, згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.02.2005 року та приватизовані земельні ділянки згідно з даними Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-07-03-2/000099 від 22.06.1994 року, що знаходяться в смт. Печеніжин Коломийського району. На час смерті ОСОБА_3 в зазначеному господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_5 - зять., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 внуки, ОСОБА_9- правнука. Заповіт від імені ОСОБА_3, посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 23.02.2006 року за реєстровим № 52, не змінювався та не скасовувався (а.с.31).

Листом-відповіддю управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області № В-7/1009/310 від 14.09.2018 року позивача та відповідача повідомлено, що у звязку з відсутністю документів про первинну реєстрацію права власності на імя спадкодавця неможливо одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, так відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у разі коли на самочинно збудоване майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється (а.с.63).

Згідно зі звітом фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 про проведення обстеження та визначення технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам реконструйованого житлового будинку (літера «А») та господарської будівлі (літера «Л») по вул. Набережній, 29 в смт. Печеніжин Коломийського району, житловий будинок, загальною площею 71,70 кв.м., житловою 35,10 кв.м. відповідає діючим державним будівельним нормам, правилам і стандартам (а.с.33-36).

Згідно з даними витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданих міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області 26.11.2018 року та 21.01.2019 року року, у вказаному Реєстрі містяться відомості про земельні ділянки, призначені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1477 га, а також для ведення особистого підсобного господарства площами 0,2578 га та 0,0973 га, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ІФ 07-03-2/000099 від 22.06.1994 року (а.с.19-27).

Судом встановлено, що вказаний Державний акт втрачено, в звязку з чим позивачем подано відповідне оголошення в газету ЗР Інформ (а.с. 65).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори (в.о. державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори) 20.02.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що право власності зареєстровано за померлим, однак, здійснено прибудову до вказаного житлового будинку ("А1") та побудовано сарай (літера «Л») без дозвільної документації. Крім того, правовстановлюючий документ (державний акт), що підтверджує право власності спадкодавця на земельні ділянки, відсутній (а.с.64).

У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням розяснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від

30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування».

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК України і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на спірні обєкти нерухомого майна.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 375, 376, 392 ЦК України, та, керуючись ст.ст. 206 ч.1, 247 ч.2, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою та жителькою смт.Печеніжин, вул. Набережна, 29, Коломийського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності на:

- житловий будинок - літера А з прибудовою літера А1, загальною площею 71,70 кв.м., житловою площею 35,10 кв.м., та господарські будівлі і споруди: літню кухню літера В, сараї - літери Г, Д, Е,Є, К, Л, вбиральню літера Ж, навіси - літери М, Н, криницю - № 1, огорожу - № 2-5, колодязь інженерних мереж - № 6, колодязь № 7, що знаходяться за адресою: смт. Печеніжин, вул. Набережна, 29, Коломийського району Івано-Франківської області;

-земельну ділянку площею 0,1477 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:003:0431;

- земельну ділянку площею 0,2578 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:003:0433;

- земельну ділянку площею 0,0973 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться за адресою: смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:003:0432.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2019 року.

Суддя Калинюк О. П.