Справа № 442/6103/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2714/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, яку уточнювала, про встановлення факту належності ОСОБА_3 Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29.12.1958 та Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 052511.

Оскаржуваною ухвалою заяву залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2, яка вапеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що встановлення юридичних фактів їй необхідне для реалізації права на спадкування після смерті її батька. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, а саме, право спадкування за заповітом, для встановлення якого чинним законодавством встановлено інший порядок. Зазначає, що право на спадкування за заповітом вона реалізувала шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а встановлення факту належності правовстановлюючих документів їй необхідне для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність спору на право на спадкування. Враховуючи наведене просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_4 ОСОБА_5 правовстановлюючих документів: Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29.12.1958 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №052511.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд першої інстанції під час розгляду справи в порядку окремого провадження, встановив наявність спору про право, а тому, керуючись ч.6 ст. 294 ЦПК України, залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_2 зазначила, що 29.05.2018 помер її батько , який склав заповіт на її користь. Вказала, що після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 з метою оформити свідоцтво про право власності за заповітом на житловий будинок № 31/2 по вул. Сагайдачного в м. Дрогобичі та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку. Зазначає, що вказане майно батько фактично успадкував після смерті її матері ОСОБА_3-Ю.П., проте не оформив своїх спадкових прав. Крім того вказує, що нотаріус зауважила, що у правовстановлюючому документі на вказаний будинок допущена помилка, а саме, на останній сторінці зазначено, що житловий будинок в м. Дрогобичі по вул. Гагаріна (тепер Сагайдачного), 31/2 зареєстрований в МБТІ на праві особистої приватної власності за ОСОБА_4, проте, її мати мала подвійне імя: Лідія-Юлія, аналогічна помилка і в державному акті на право приватної власності на землю.

Відповідно до п.1 роз»яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Як розяснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із заяви, поданої ОСОБА_2 вбачається, що вона звернулася в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_3 правовстановлюючих документів, а саме, Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 29.12.1958 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №052511.

Заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, поданою приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу 14.08.2015 року, підтверджується, що така заява подана з метою прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_7, який помер 29 травня 2018 року.

Із заяви ОСОБА_2, поданої до суду, вбачається, що заявник просить встановити факт належності правовстановлюючих документів ОСОБА_3- Ю. П., зазначаючи, що такі документи потрібні для оформлення спадщини після смерті батька, ОСОБА_7, який за життя не оформив спадщину після смерті своєї дружини.

Майно, яке позивачка зазначила у заяві про прийняття спадщини, як таке, що входить до складу спадщини після смерті батька, на ім»я спадкодавця, ОСОБА_7, не оформлене, а тому, на думку колегії суддів, відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, зазначене у заяві ОСОБА_2 про прийняття спадщини свідчить про спір про право на майно, яке має намір успадкувати ОСОБА_2 після смерті батька, спору щодо належності цього майна спадкодавцю, ОСОБА_7

На думку колегії суддів, постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду, відповідає положенням ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.04.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_8