Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 335/8507/16-ц

провадження № 61-23811св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року у складі судді Рибалко Н. І. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Полякова О. З., Онищенко Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», страхова компанія) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог страхова компанія посилалася на те, що 20 липня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та «Nissan Murano» державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_6, під керуванням водія ОСОБА_4

В результаті ДТП пошкоджено автомобіль ОСОБА_5, який 17 грудня 2013 року уклав із позивачем договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 046.0631889.207, предметом якого є страхування транспортного засобу «Chery М11», державний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Позивач виплатив ОСОБА_5 страхове відшкодування в загальному розмірі 66 433,71 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», з лімітом відповідальності 50 тис. грн та франшизою в розмірі 1 тис. грн.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» просило стягнути з відповідача на свою користь 17 433,71 грн, що становить різницю між розміром виплаченого нею страхового відшкодування та сумою сплаченою ПрАТ «СК «Юнівес», оскільки розмір страхового відшкодування перевищує ліміт відповідальності страхової компанії відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю доказів вини відповідача у вчиненні ДТП, що сталася 20 липня 2014 року.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 06 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі, ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги страхової компанії задовольнити.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року поновлено ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» строк на касаційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зОрджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та несправедливими, ухвалені з порушенням вимог процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вина відповідача у ДТП встановлена судовими рішення, які набрали законної сили та мають преюдиційне значення для вирішення цієї справи. Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні ДТП.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення/відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 20 липня 2014 року о 13 год. 15 хв. на 150 км автодороги Харків-Сімферополь за участю автомобілів НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 та «Nissan Murano» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, сталася ДТП.

Проведеною т.в.о. командира взводу ОСП № 3 капітаном поліції ОСОБА_7 перевіркою за заявою ОСОБА_4 про неправомірність складання стосовно нього адміністративного протоколу за статтею 124 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення АБ2 № 013129, за статтею 124 КУпАП складений у відношенні ОСОБА_4, відмінено (висновок т.в.о. командира взводу ОСП № 3 капітана поліції ОСОБА_7 від 25 липня 2014 року затверджений ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції Алешкевич Р. П.).

Постановою Василівського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 17 грудня 2013 року № 046.0631889.207 автомобіль НОМЕР_5 ОСОБА_5 застраховано у ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Страхування ? це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що одним з видів добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України (в чинній на час розгляду справи судами редакції) визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2015 року, ухваленим у справі № 194/2161/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_5 в результаті ДТП, що сталася 20 липня 2014 року, становить 66 433,71 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 12 травня 2016 року прийнятою у справі № 910/71/16 за позовом ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до ПрАТ «СК «Юнівес» про відшкодування шкоди, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 22 травня 2016 року та залишено в силі рішення господарського суду м. Києва від 01 лютого 2016 року, яким стягнуто з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 49 тис. грн майнової шкоди, завданої ОСОБА_4 ОСОБА_5 в результаті ДТП, яка сталася 20 липня 2014 року та судові витрати у справі.

При розгляді справи № 910/71/16 суди встановили, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини відповідача у ДТП, що сталася 20 липня 2014 року, є таким, що суперечить наведеним нормам матеріального права та встановленим судами фактичним обставинам справи, що підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому мають преюдиційне значення для правильного вирішення спору у даній справі.

ОСОБА_6 уклала договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) № АС/9496865 з ПрАТ «СК «Юнівес», строк дії якого встановлено з 22 березня 2014 року по 21 березня 2015 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «NissanMurano» державний номерний знак НОМЕР_2, з лімітом відповідальності 50 тис. грн та франшизою в розмірі 1 тис. грн.

ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_6 на законних підставах.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_7 складає 68 213,71 грн, а до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» перейшло право вимоги в межах виплаченої нею суми - 66 433,71 грн.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням виплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 66 433,71 грн та стягнутої рішенням господарського суду м. Києва від 01 лютого 2016 року з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 49 тис. грн майнової шкоди, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 17 433, 71 грн як різниці між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням і сплаченою страховою компанією відповідача сумою, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову страхової компанії, то судові витрати понесені ПрАТ «СК «Альфа Страхуванн» підлягають відшкодування, а саме: 1 378 грн за подання позову, 1 515,80 грн за подання апеляційної скарги та 1 653,60 грн за подання касаційної скарги, всього 4 547,40 грн, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування».

Керуючись статями 141, 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Альянс» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Альянс» 17 433, 71 грн (сімнадцять тисяч чотириста тридцять три гривні 71 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Альянс» 4 547,40 грн (чотири тисячі п'ятсот сорок сім гривень 40 коп.) понесених судових витрат у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. І. Крат

В. П.Курило