РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10163/17

Провадження № 2/643/278/19

08.04.2019 року Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді- Майстренка О.М., при секретарі-Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.11.2010 року в розмірі 73660,78 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті , складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 30.06.2017 року має заборгованість на загальну суму 73660,78 грн., яка складається з наступного: 4174,83 грн. заборгованість за кредитом; 61472,48 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 4029,62 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг ; 500 грн. штрафи (фіксована частина) та 3483,85 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила застосувати строк позовної давності, справу слухати у відсутність відповідача та представника відповідача, стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 гривен.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", і погодився з ними, що підтверджується її особистим підписом на заяві.

Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 30.06.2017 року створив заборгованість по кредиту на загальну суму 73660,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а зі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) - стаття 266 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж за договором № б/н від 01.11.2010 року був здійснений відповідачем 12.06.2014 року, проте як вбачається з реєстру позовів до Московського районного суду м. Харкова №8856400, позовна заява направлена на адресу суду 31.07.2017 року, тобто з пропущенням трирічного терміну.

Тому суд приходить висновку, що строк позовної давності в даному випадку сплив 12.06.2017 року , в той час як позивач надіслав на адресу суду вказаний позов 31.07.2017 року.

Ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.11.2010 року в розмірі 73660,78 грн, а також стягнення судових витрат, необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України п.2 ч.1 у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 3 ст. ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, участь адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі, та факт надання ним правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги від 25.06.2018 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу , платіжною квитанцією б/н від 25.06.2018 року ,досудова підготовка, консультація ,участь в судовому засіданні в розмірі 7500 гривен.

Суд враховує вимоги ч. 4 ст.137 ЦПК України, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом проведено значний об'єм робіт, окрім консультації щодо характеру спірних правовідносин , вивчення обставин та матеріалів справи, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини ,формування правової позиції ,підготовка процесуальних документів , участь в судових засіданнях .

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторони, суд вважає за необхідне стягнути понесені відповідачам витрати в сумі 7500 гривен з позивача .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 58,60,76, 133,137,141, 244-245,ЦПК України , ст.ст. 253, 256, 257, 261, 267, 259, 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 (сім тисяч пятсот ) гривен .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Судя ОСОБА_2