Справа № 216/5834/15-ц
провадження 2/216/1324/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 110000 доларів США з розрахунку 15 % річних за користування кредитом на строк до 25.08.2022. Банк взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі. 08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки №0-З від 29 серпня 2008 року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: пяти кімнатну квартиру загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить останній на підставі договору купівлі-продажу від 02 вересня 2004 року.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 01.07.2015 утворилась заборгованість у розмірі 5720585,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 2225956,87 грн.; сума заборгованості за відсотками 2627759,41 грн.; пеня - 809794,27 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23869,79 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 33205,25 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належим чином, надала суду відзив, позов не визнає. Вважає, що кредитний договір та договір іпотеки були укладені з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства. В позові позивач зазначає загальну суму заборгованості, без наявності розрахунку заборгованості. Умовами спірного договору, зокрема п.п. 4.1, 4.2 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, та штрафу як виду цивільно-правової відповідальності, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування, що являється подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне й те саме порушення, та суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Крім того, по графіку погашення кредиту вона зобовязалася повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25.08.2022.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 110 000 доларів США з розрахунку 15 % річних за користування кредитом на строк до 25 серпня 2022 року (а.с. 4-9, т.1). Банк взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Кредитним договором Іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки №0-З від 29 серпня 2008 року передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, що належить останній на підставі договору купівлі-продажу від 02 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.30-33, т.1).

08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 40-41, т.1).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 47-48, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 01.07.2015 утворилась заборгованість у розмірі 5720585,60 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 2225956,87 грн.; сума заборгованості за відсотками 2627759,41 грн.; пеня - 809794,27 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 23869,79 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 33205,25 грн. (а.с. 34, т.1).

Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України.

Згідно ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 12 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Позивач на виконання зазначених вимог Закону України «Про іпотеку» 16 липня 2015 року направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушення умов кредитного договору (а.с. 35, т.1), однак відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконує, відтак у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання, а також право на відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості за кредитним договором від 01 липня 2015 року, наданим позивачем згідно якого, станом на 01 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 5720585,60 грн. (а.с. 34, т.1).

Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Відповідно до іпотечного договору №0-З від 29 серпня 2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», права якого придбав ПАТ «Дельта Банк», та в п. 4.1 мітиться, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду (п. 4.2.1).

Враховуючи не виконання відповідачем основного зобовязання за кредитним договором, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 85808,78 грн.

Керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 512, 516, 526, 527, 530, 590, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 12, 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

ухвалив:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: пяти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого 02.09.2004, приватним нотаріусом Криворізького МНО ОСОБА_3 за реєстровим №14872, в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 5720585,60 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2225956,87 грн.; сума заборгованості за відсотками 2627759,41 грн.; пеня 809794,27 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 23869,79 грн.; сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 33205,25 грн., шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () права власності на предмет іпотеки, а саме: пяти кімнатну квартиру, загальною площею 123,7 кв.м., житловою площею 79,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сиволапа, буд. 44, кв. 44.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 50000, АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 39, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 85808,78 грн. (вісімдесят пять тисяч вісімсот вісім гривень сімдесят вісім копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов