ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24 квітня 2019 року м. Чернівці

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Поліс», про захист прав споживачів, визнання недійсним генеральної угоди та кредитного договору з додатками, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 квітня 2019 року відкрито провадження по справі за названою апеляційною скаргою, 12 квітня 2019 року справа призначена до розгляду.

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 1273,40 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: адмінбудівлю літ. А, загальною площею 388,60 кв.м., гараж літ. Б площею 176,20 кв.м., виробничу будівлю літ В, загальною площею 227 кв.м., склад літ. Г загальною площею 255,60 кв.м., самочинно збудоване приміщення автосервісу літ. Є, загальною площею 226 кв.м;

заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3, державному реєстратору та будь-яким особам вчиняти дії з приводу відчуження, міни, дарування, передачі в оренду, внесення до статутного капіталу та розпорядження нерухомим майном, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов'язані з державною реєстрацією та перереєстрацією права власності та інших речових прав щодо зазначеного вище нерухомого майна.

________________________________________________________________________________Провадження 22ц/822/461/19 Категорія 57

В обґрунтування заяви вказує, що нею оспорюється Генеральна угода №24.038/07-ГУ від 22 жовтня 2007 року разом з додатковим договором №1 від 02 грудня 2010 року та кредитний договір №24.075-038/07-СК від 22.10.2007 року разом із договорами про внесення змін, укладеними між нею та ПАТ «ВТБ Банк». У разі задоволення позову відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й недійсність іпотеки. Разом з тим, 01.11.2016 року право власності на предмет іпотеки, яким є нежитлові приміщення загальною площею 1273,40 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Поліс» за договором про відступлення права вимоги, яке в подальшому було ним відчужено за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1, 2 ч.1, ч. 3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсними Генеральну угоду №24.038/07-ГУ від 22 жовтня 2007 року з додатковим договором №1 від 02 грудня 2010 року та кредитний договір №24.075-038/07-СК від 22.10.2007 року разом із договорами про внесення змін, укладеними між нею та ПАТ «ВТБ Банк».

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів сама по собі в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони розпоряджатись нежитловими приміщеннями законному власнику, з огляду на те, що право власності ОСОБА_1 на це приміщення не оспорюється, а предметом позову є лише виключно договірні відносини стосовно дійсності кредитних договорів.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а лише посилання в заяві на потенційну можливість подальшого розпорядження майном, яке належало позивачу, що без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно осіб, які не є учасниками справи, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України немає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак