233 № 233/2489/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцькій О.В.,

секретаря Теліціної О.О.

за участю:

заявника -

представника заінтересованої особи -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2, заінтересована особа Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту смерті особи в певний час, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в певний час фізичної особи його матері ОСОБА_3, в якій заявник зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 11 березня 2019 року в м. Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово неконтрольованій території України. Ним було одержано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 з довідкою про причину смерті, а також свідоцтво про смерть останньої, при цьому у звязку з тим, що вищевказані документи видані закладом охорони здоровя та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійсними та не створюють юридичних наслідків. У проведенні державної реєстрації факту смерті ОСОБА_3 Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено, тому підтвердити смерть своєї матері у встановленому законом порядку він позбавлений можливості. Враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення просив встановити факт смерті особи в певний час.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності, зазначивши про підтримання заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Зясувавши позицію заявника, його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року розгляд справ, підсудних Червоногвардійському районному суду м. Макіївки Донецької області, здійснюється Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином України, згідно паспортних даних зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9-11), що належить до території Червоногвардійського району м. Макіївки.

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії І-УР № 905955, актовий запис Кіровського ЗАГС м. Макіївка № 1712 від 11 грудня 1959 року (а.с. 12).

ОСОБА_3 померла 11 березня 2019 року в м. Макіївка Донецької області, про що було видано лікарське свідоцтво № 129 з довідкою про причину смерті, що зазначена як «Хронічна серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз» (а.с. 13-14), видане закладом охорони здоровя на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, а також свідоцтво про смерть останньої (а.с. 21), видане реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, які є недійсними та не створюють юридичних наслідків.

Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, листом за вих. № 742/16.27-79 від 18 квітня 2019 року (а.с. 22) представнику заявника за наявними документами було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті ОСОБА_3, оскільки предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Судом досліджено надані заявником на підтвердження своїх вимог договір-замовлення від 12 березня 2019 року на організацію і проведення поховання померлої ОСОБА_3 (а.с. 16), акт приймання-передачі наданих послуг до договору від 12 березня 2019 року з чеком про оплату (а.с. 17), накладну від 11 березня 2019 року на придбання ритуальних товарів і послуг (а.с. 15).

Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мало місце 11 березня 2019 року в м. Макіївка Донецької області, Україна. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника та іншим шляхом встановити цей факт неможливо, у проведенні державної реєстрації факту смерті за наявними у заявника документами Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, відмовлено.

Тому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1, та встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, 11 березня 2019 року в м. Макіївка Донецької області, Україна.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 95, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-317, 319ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1), від імені та в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), заінтересована особа Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 5, ідентифікаційний код в ), про встановлення факту смерті особи в певний час задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Ново-Іванівка Генічеського району Херсонської області, померла 11 березня 2019 року в м. Макіївка Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: