ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2131/19 Справа № 201/3359/18 Суддя у 1-й інстанції - Трещов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму (страхову виплату) в розмірі 50 000,00 гривень, передбачену договором страхування №NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року у зв'язку з настання страхового випадку. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №NKBGNS-152W2WP, строком дії - на 12 місяців. В травні 2015 року позивач в період проходження військової служби в зоні АТО під час падіння з бронетранспортера зазнав травми, у звязку з чим звернувся до відповідача для отримання страхового відшкодування, проте останній у добровільному порядку страхове відшкодування позивачу сплатити відмовився (а.с. 2-4).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року позов задоволений.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Турківський район, с. Багнувате, вул. Джерельна, 10) з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (місто Дніпро, узвіз Кодацький, б. 2), страхове відшкодування за договором страхування № NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року в звязку з настанням страхового випадку у розмірі 50 000 гривень.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 131-134).

Ухвалою Жовтневого районного суду від 18 червня 2018 року виправлена описка у заочному рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року у назві відповідача (а.с. 137).

В апеляційній скарзі відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 192-198).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що 24.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №NKBGNS-152W2WP на 12 місяців, який діяв з 29.03.2015 року до 28.03.2016 року (а.с. 12).

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 03.03.2016 року №2568, ОСОБА_1 в період з 22.04.2015 року по 06.06.2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 8).

В травні 2015 року в період проходження військової служби в зоні АТО під час падіння з бронетранспортера позивач зазнав травми: післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки, що підтверджується витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного наслідкового зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 288 від 07.04.2016 року (а.с. 7).

ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» від 05.12.2017 року було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з причин того, що обумовлена ним подія не є страховим випадком (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що подія - падіння з бронетранспортера є нещасним випадком, передбаченим п. 6.2 договору страхування, а травма: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки отримана внаслідок цього падіння належить до переліку ушкоджень здоров'я, що містяться в п. 6.1.2 договору, а саме: пов'язана з ушкодженням кінцівок, а тому на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Правовідносини сторін виникли на підставі договору добровільного страхування.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Тобто страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі настання страхової події.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в своєму позові просить стягнути страхове відшкодування у звязку з травмою: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки (травень 2015 року), пов'язаною з проходженням військової служби, посилаючись на те, що травма отримана внаслідок падіння з бронетранспортера та належить до переліку ушкоджень здоровя, що містяться в п. 6.1.2. Договору, а саме: ушкодження кінцівок.

Підпунктом 6.1. пункту 6 договору страхування, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» №NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року передбачено, що страховими випадками, згідно з цим договором і Правилами страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо); страховим випадком є: смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (п. 6.1.1.); ушкодження здоровя застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (п. 6.1.2.), згідно Додатку № 1 до Правил страхування.

Тобто, для настання обов'язку страхової компанії здійснити виплату страхового відшкодування повинен настати нещасний випадок протягом дії договору, наслідком якого стало би ушкодження здоров'я застрахованої особи, що передбачено виключно Додатком № 1 до Правил страхування.

В примітках п. 6.1. договору страхування зазначено, що повний перелік пошкоджень та розмір суми виплати зазначений у Таблиці №1 Ушкодження здоровя внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам Додатку № 1 до Правил страхування.

Таким чином, виплата страхового відшкодування здійснюється виключно за переліком наслідків травм (ушкоджень здоровя), що зазначені у Таблиці №1 Правил страхування та відповідним відсотковим співвідношенням від страхової суми, що і складає розмір страхової виплати.

В свою чергу, діагноз позивача: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки не передбачений Таблицею №1 Додатку №1 Правил страхування, а тому не є страховим випадком у розумінні ст. 8 Закону України «Про страхування» та умов договору.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд 1 інстанції на вищезазначене уваги не звернув, не врахував приміток до п. 6.1., п. 6.1.2. щодо переліку травм Таблиці №1, за якими здійснюється страхове відшкодування, не дослідив умови договору страхування, та дійшов необґрунтованого висновку, що отримана позивачем травма належить до переліку ушкоджень здоров'я, за яким позивачу належить виплата страхового відшкодування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно п. 12.1. договору страхування місцем дії договору страхування є весь світ.

Однак, згідно п. 12.2. дія цього договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (збройних конфліктів), місцевості, де офіційно об'явлено надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім того, п.п. 7 п. 4.2. умов страхування до договору страхування від нещасних випадків передбачає, що не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка страта застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися в результаті військових дій, громадянських безладь, страйків, терористичних актів, впливу ядерної енергії, оінізуючого випромінювання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав травми, перебуваючи у зоні АТО, на яку дія договору страхування не поширюється згідно п. 12.2., що також виключає можливість здійснення страхової виплати.

Таким чином, суд 1 інстанції не з'ясував всі обставини справи, дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності позовних вимог, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді:Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь грошову суму (страхову виплату) в розмірі 50 000,00 гривень, передбачену договором страхування №NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року у зв'язку з настання страхового випадку. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 24.03.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №NKBGNS-152W2WP, строком дії - на 12 місяців. В травні 2015 року позивач в період проходження військової служби в зоні АТО під час падіння з бронетранспортера зазнав травми, у звязку з чим звернувся до відповідача для отримання страхового відшкодування, проте останній у добровільному порядку страхове відшкодування позивачу сплатити відмовився (а.с. 2-4).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року позов задоволений.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Турківський район, с. Багнувате, вул. Джерельна, 10) з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (місто Дніпро, узвіз Кодацький, б. 2), страхове відшкодування за договором страхування № NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року в звязку з настанням страхового випадку у розмірі 50 000 гривень.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 131-134).

Ухвалою Жовтневого районного суду від 18 червня 2018 року виправлена описка у заочному рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року у назві відповідача (а.с. 137).

В апеляційній скарзі відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 192-198).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що 24.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №NKBGNS-152W2WP на 12 місяців, який діяв з 29.03.2015 року до 28.03.2016 року (а.с. 12).

Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 03.03.2016 року №2568, ОСОБА_1 в період з 22.04.2015 року по 06.06.2015 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 8).

В травні 2015 року в період проходження військової служби в зоні АТО під час падіння з бронетранспортера позивач зазнав травми: післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки, що підтверджується витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного наслідкового зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 288 від 07.04.2016 року (а.с. 7).

ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» від 05.12.2017 року було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з причин того, що обумовлена ним подія не є страховим випадком (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що подія - падіння з бронетранспортера є нещасним випадком, передбаченим п. 6.2 договору страхування, а травма: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки отримана внаслідок цього падіння належить до переліку ушкоджень здоров'я, що містяться в п. 6.1.2 договору, а саме: пов'язана з ушкодженням кінцівок, а тому на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Правовідносини сторін виникли на підставі договору добровільного страхування.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Тобто страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі настання страхової події.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в своєму позові просить стягнути страхове відшкодування у звязку з травмою: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки (травень 2015 року), пов'язаною з проходженням військової служби, посилаючись на те, що травма отримана внаслідок падіння з бронетранспортера та належить до переліку ушкоджень здоровя, що містяться в п. 6.1.2. Договору, а саме: ушкодження кінцівок.

Підпунктом 6.1. пункту 6 договору страхування, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 «Страхова компанія «Інгосстрах» №NKBGNS-152W2WP від 24.03.2015 року передбачено, що страховими випадками, згідно з цим договором і Правилами страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії договору страхування та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо); страховим випадком є: смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (п. 6.1.1.); ушкодження здоровя застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (п. 6.1.2.), згідно Додатку № 1 до Правил страхування.

Тобто, для настання обов'язку страхової компанії здійснити виплату страхового відшкодування повинен настати нещасний випадок протягом дії договору, наслідком якого стало би ушкодження здоров'я застрахованої особи, що передбачено виключно Додатком № 1 до Правил страхування.

В примітках п. 6.1. договору страхування зазначено, що повний перелік пошкоджень та розмір суми виплати зазначений у Таблиці №1 Ушкодження здоровя внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам Додатку № 1 до Правил страхування.

Таким чином, виплата страхового відшкодування здійснюється виключно за переліком наслідків травм (ушкоджень здоровя), що зазначені у Таблиці №1 Правил страхування та відповідним відсотковим співвідношенням від страхової суми, що і складає розмір страхової виплати.

В свою чергу, діагноз позивача: Післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу третьої стадії з помірним порушенням функції верхньої кінцівки не передбачений Таблицею №1 Додатку №1 Правил страхування, а тому не є страховим випадком у розумінні ст. 8 Закону України «Про страхування» та умов договору.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд 1 інстанції на вищезазначене уваги не звернув, не врахував приміток до п. 6.1., п. 6.1.2. щодо переліку травм Таблиці №1, за якими здійснюється страхове відшкодування, не дослідив умови договору страхування, та дійшов необґрунтованого висновку, що отримана позивачем травма належить до переліку ушкоджень здоров'я, за яким позивачу належить виплата страхового відшкодування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно п. 12.1. договору страхування місцем дії договору страхування є весь світ.

Однак, згідно п. 12.2. дія цього договору не поширюється на території, які офіційно визнані зонами військових дій (збройних конфліктів), місцевості, де офіційно об'явлено надзвичайний стан або загрозу стихійного лиха, які визнано зонами відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім того, п.п. 7 п. 4.2. умов страхування до договору страхування від нещасних випадків передбачає, що не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка страта застрахованою особою працездатності, смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися в результаті військових дій, громадянських безладь, страйків, терористичних актів, впливу ядерної енергії, оінізуючого випромінювання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав травми, перебуваючи у зоні АТО, на яку дія договору страхування не поширюється згідно п. 12.2., що також виключає можливість здійснення страхової виплати.

Таким чином, суд 1 інстанції не з'ясував всі обставини справи, дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності позовних вимог, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: