ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4612/19 Справа № 199/4585/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Приватного науково-виробничого підприємства фірми «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про повернення в натурі безпідставно набутого майна

за апеляційною скаргою Приватного науково-виробничого підприємства фірми «Алтей»

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Приватне науково-виробниче підприємство фірми «Алтей» (ПНВП фірма «Алтей»), в особі власника і директора ОСОБА_1, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення в натурі безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24 лютого 1993 року було засноване ПНВП фірма «Алтей», свідоцтво про Державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_1, дата проведення державної реєстрації - 24 лютого 1993 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР -1 224 120 00С0 030429. Єдиним власником та директором є ОСОБА_1.

На балансі підприємства було нежитлове приміщення АДРЕСА_1. Згідно з рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 7 від 19 квітня 2001 року та №1340 від 21 червня 2001 року вказане приміщення було зареєстровано за ПНВП фірма «Алтей» та видано свідоцтво про право власності.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2002 року ОСОБА_4 незаконно були передані корпоративні права підприємства та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 травня 2003 року виключено ОСОБА_1 із числа засновників ПНВП фірма «Алтей».

Рішенням Верховного Суду України від 05 квітня 2006 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2002 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2003 року були скасовані, набуття корпоративних прав підприємства ПНВП фірма «Алтей» ОСОБА_4 визнано за межами чинного законодавства. Згідно з рішенням Верховного Суду України дії ОСОБА_4 не породжують юридичних наслідків і всі угоди щодо цього підприємства будь-якими особами є незаконними.

Права ОСОБА_1 на ПНВП фірма «Алтей» поновлені у повному обсязі.

Протягом усього періоду розгляду цивільних справ щодо спору з приводу відчуження майна ПНВП фірми «Алтей» особи, які не мали на це законного права, розпоряджалися та реалізували майно підприємства для свого збагачення.

30 вересня 2004 року ПНВП фірма «Алтей» в особі ОСОБА_5 незаконно уклала договір купівлі-продажу приміщення АДРЕСА_1 з приватним підприємством «Технологія», а вже 24 травня 2006 року приватне підприємство «Технологія» уклало договір купівлі-продажу вказаного приміщення з ОСОБА_6

На теперішній час власником вищевказаного нежитлового приміщення є відповідач по справі - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_6

У зв'язку з тим, що невідомими особами неодноразово вказане приміщення продавалося, тому позивач неодноразово звертався до суду з позовами про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та повернення приміщення дійсному власнику - ПНВП фірмі «Алтей».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 06 жовтня 2010 року позов ПНВП фірми «Алтей» до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Нособіної Т.В., приватного підприємства «Технологія», ОСОБА_6, приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Крючкової Т.В., ОСОБА_2, приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Кухтіної В.В. про встановлення наслідків нікчемного правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено.

Визнані всі дії вказаних осіб недійсними і витребувано приміщення у ОСОБА_2

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції стало відомо, що ОСОБА_2 уклав договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк», а тому рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2010 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 06 жовтня 2010 року скасоване та в позові відмовлено.

Незважаючи на те, що 05.04.2006 року були поновлені права ПНВП фірми «Алтей», в тому числі на приміщенні АДРЕСА_1, ОСОБА_2 продовжує укладати угоди та користуватися майном підприємства (а.с. 2-6).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року провадження у вищезазначеній справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (а.с. 100-103).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 106-108).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач ПНВП фірми «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення в натурі безпідставно набутого майна, посилаючись на вимоги ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

При ознайомленні з матеріалами справи №2-3139/11 судом 1 інстанції встановлено, що 21.01.2011 року ПНВП фірма «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, зверталося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ДМНО Кухтіна В.В., КП «ДМБТІ» та АКІБ «УкрСиббанк», про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування безпідставно набутого майна із чужого незаконного володіння. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 203, 215, 230, 321, 387, 388, 1212, 1213 ЦК України (справа №2-3139/11 а.с. 2-7).

Уточнивши позов 30.03.2011 року, позивач посилався на ті ж вимоги, що і первісному позові (справа №2-3139/11 а.с. 51-54), тобто, і на ті ж самі підстави та вимоги, що і по даній справі №199/4585/19.

З матеріалів справи №2-3139/11 вбачається, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 04.07.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2011 року, у задоволенні позову ПНВП фірма «Алтей» відмовлено (справа №2-3139/11, а.с. 94-95, 116-118).

Закриваючи провадження у справі, суд 1 інстанції виходив з того, що спір між ПНВП фірма «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, та ОСОБА_2 з приводу витребування, повернення і передачі ПНВП фірма «Алтей» на підставі вимог ст.ст. 1212, 1213 ЦК України нежитлового приміщення АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 04.12.2006 року між ним та ОСОБА_6, вже розглядався судом, усім обставинам справи була надана оцінка, рішення набрало законної сили.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія судді погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Матеріалами справи підтверджено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходилася цивільна справа №2-3139/11 за позовом ПНВП фірма «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, до ОСОБА_6 та ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ДМНО Кухтіна В.В., КП «ДМБТІ» та АКІБ «УкрСиббанк», про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування безпідставно набутого майна із чужого незаконного володіння, а саме: приміщення АДРЕСА_1. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 203, 215, 230, 321, 387, 388, 1212, 1213 ЦК України.

Уточнивши позов 30.03.2011 року у справі №2-3139/11, позивач не виключав ст.ст.1212, 1213 ЦК України, в цій частині вимоги за заявою позивача не залишалися без розгляду.

Суд 1 інстанції обґрунтовано виходив з того, що цивільна справа №2-3139/11 за позовом ПНВП фірма «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, до ОСОБА_6 та ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ДМНО Кухтіна В.В., КП «ДМБТІ» та АКІБ «УкрСиббанк», про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування безпідставно набутого майна із чужого незаконного володіння, з посиланням на вимоги ст.ст. 203, 215, 230, 321, 387, 388, 1212, 1213 ЦК України була розглянута судом в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням та з'ясуванням усіх обставин справи, узагальнюючи які у своїй сукупності суд дійшов певного висновку про відмову у задоволенні позову, а тому наявні підстави, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі 199/4585/19 за позовом ПНВП фірма «Алтей», в особі власника і директора ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про повернення в натурі безпідставно набутого майна - приміщення АДРЕСА_1, пред'явленого позивачем з тих же підстав - ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, що і у справі №2-3139/11.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно закрив провадження у справі, оскільки ухвалене по справі №2-3139/11 рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року не обґрунтоване посиланням на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що з приводу неправильності чи неповноти або ненадання оцінки певним обставинам, які, на думку позивача, не знайшли свого відображення у мотивувальній чи резолютивній частині рішення, позивач не звертався до суду із заявою про постановлення додаткового рішення. В апеляційній скарзі на вказане рішення позивач також не посилався на те, що судом не розглядалися підстави позову відповідно до вимог ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та даним обставинам не була надана оцінка.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 259, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного науково-виробничого підприємства фірми «Алтей» - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: