Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/207/17

провадження № 61-3180св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Гаращенка Д. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила стягнути з останнього заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 48 543, 27 грн та пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 14 552, 27 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8 000 грн пені за прострочення сплати аліментів.

У задоволенні позову про стягнення заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 пені за прострочення сплати аліментів та судових витрат скасовано та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 606, 32 грн судового збору, сплаченого за звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року.

В обґрунтування заяви зазначав, що постановою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року задоволено його апеляційну скаргу, скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року та ухвалене нове про відмову у задоволенні позову, проте судом апеляційної інстанції не вирішене питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4, Київський апеляційний суд виходив з того, що ним не ухвалювалося рішення по суті спору в даній справі, тому відповідно до статті 270 ЦПК України відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив ухвалу Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року скасувати та ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача на його користь 606, 32 грн сплаченого судового збору.

В обґрунтування скарги зазначає, що із заявою про ухвалення додаткового рішення він звернувся до апеляційного суду 19 липня 2018 року, проте вона не була розглянута у десятиденний термін відповідно до вимог частини третьої статті 270 ЦПК України.

Колегія суддів у складі головуючого судді Левенця Б. Б. та суддів Ратнікової В. М. та Гаращенка Д. Р. не мала права розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки відповідно до статті 270 ЦПК України ухвалювати додаткове судове рішення може лише той суд, що розглядав справу та ухвалив рішення по суті спору (колегія суддів у складі головуючого судді Заришняк Г. М., суддів Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.)

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2018 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8 000 грн пені за прострочення сплати аліментів та 551, 20 грн судового збору і ухвалене в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до підпункту 6 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, частини третьої статті 19, частини другої статті 26, пункту 40 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, шляхом ліквідації апеляційного суду м. Києва та апеляційного суду Київської області.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 02 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» №185 (69/40).

У зв'язку з наведеним, матеріали справи № 761/207/17 передано до Київського апеляційного суду та протоколом автоматичного розподілу судової спавши між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Левенець Б. Б., судді Ратнікова В. М., Борисова О. В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19 листопада 2018 року суддю Борисову О. В. замінено на суддю Гаращенка Д. Р.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, не вирішив у постанові питання про розподіл судових витрат.

Окрім того, апеляційний суд, не врахувавши вимог статті 270 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення.

Оскільки питання про ухвалення додаткового рішення розглядає суд, який ухвалив рішення, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею питання про ухвалення додаткового рішення на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат