ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 641/6062/18

провадження № 22-ц/818/2023/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,

відповідач: ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року в складі судді Григор'єва Б.П.,

встановив:

У серпні 2018 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1, 1997 року народження, у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача аліменти на користь КЗОЗ «Обласний Будинок Дитини №3» та перевести кошти на спеціальний реєстраційний рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2, в ХОУ ВАТ ДОБУ ТВБВ № 297, МФО 351823 код АКПО 0935160, Р/С 290960091 в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов мотивовано тим, що малолітня ОСОБА_2 перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2016 року позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав задоволено в повному обсязі. Відповідно до вказаного рішення малолітня ОСОБА_2 була відібрана у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 843 від 14.12.2016 року «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітній ОСОБА_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №846 від 14.12.2016 року « Про реєстрацію народження та влаштування малолітніх дітей до закладу для дітей» малолітню ОСОБА_2 було влаштовано до комунального закладу охорони здоров'я «Обласний будинок дитини № 3», де вона перебуває по цей час.

ОСОБА_1 неодноразово були роз'яснені вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» пункт 8 абзац 8, відповідно до якого, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Мати дитини, ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з питання повернення дитини на виховання не зверталася, та не змінила свого ставлення до дитини, злісно ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків.

Членами Комісії було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. На цей час мати дитини ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з питання повернення дитини на виховання не зверталася.

Представник позивача у судове засідання з'явилась, підтримавши позовні вимоги.

Відповідач та її представник у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ОСОБА_1 було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала щодо задоволення позовних вимог та вважала їх необґрунтованими.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, переводити кошти на спеціальний реєстраційний рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в ХОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України» ТВБВ № 297, МФО: 351823 код АКПО 0935160, Р/С 290960091.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, на підставі яких суд дійшов висновку про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав були зроблені ще у 2017 році та не відповідають фактичним обставинам, які існували на момент розгляду справи.

На даний час відпали всі причини, через які у відповідача було відібрано дитину, вона змінила своє ставлення до дитини та навідується до дитячого будинку.

Вважає, що під час розгляду справи щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції повинен був вивчити питання можливості передачі дитини іншому із батьків, або бабі чи діду, оскільки дитина має потребу у власній оселі та піклуванні рідних людей.

Крім того, зазначила, що вона не перебуває на обліках у будь-яких диспансерах, має постійне місце мешкання та роботи, не судима, у зв'язку з чим, вважає, що рішення про позбавлення її батьківських прав підлягає скасуванню.

15 квітня 2019 року до Харківського апеляційного суду надійшов відзив Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в частині позбавлення батьківських прав суд першої інстанції з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини виходив з того, що відповідач належними чином не виконує свої батьківські обов'язки, а саме: не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не систематично відвідує доньку у закладі охорони здоров'я, не цікавиться її життям та здоров'ям, не зверталась з питанням про повернення дитини.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась ОСОБА_2, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2.

Відомості про батька дитини внесені до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

У висновку Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 450 від 28.07.2017 року, зазначено, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року (справа № 641/7288/16-ц) позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав - задоволено, відібрано малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. від матері ОСОБА_1, 1997 р.н. без позбавлення батьківських прав.

Виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення № 843 від 14.12.2016 року про надання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини позбавленої батьківської піклування.

Виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення № 846 від 14.12.2016 року щодо вжиття заходів щодо влаштування малолітніьої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року до закладу для дітей для повного державного забезпечення.

З повідомлення КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» від 25.07.2017 року № 688 вбачається, що з 23.01.2017 року на вихованні у закладі перебуває малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. За час надходження дитини у закладі охорони здоров'я, мати ОСОБА_1 доньку не відвідувала, станом здоров'я не цікавилась, моральної підтримки не надавала, не виявляла бажання забрати дитину додому. Інші родичі та громадяни України також не цікавляться долею дитини.

З повідомлення КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» від 25.07.2018 року № 191 вбачаються, що з 23.01.2017 року на вихованні у закладі перебуває малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. За час надходження дитини у закладі охорони здоров'я, мати ОСОБА_1 відвідувала доньку 13.10.2017, 14.10.2017,18.10.2017, 21.10.2017, 25.10.2017, 29.10.2017, 02.11.2017, 28.12.2017, 10.04.2018, 19.04.2018, 24.04.2018 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року (справа № 641/4884/17) в задоволенні позовних вимог Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено. З мотивувальної частини тексту рішення вбачається, що ОСОБА_1 змінила своє ставлення до виховання дитини та бажає виконувати своє батьківські обов'язки.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2017 року (справа № 641/7665/17) в задоволенні позовних вимог Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовлено. У мотивувальній частини тексту рішення зазначено, що дійсно відповідач ОСОБА_1 не сумлінно виконує свої батьківські обов'язки, щодо малолітньої дитини, однак як вбачається з пояснень відповідача в судовому засіданні вона змінила своє ставлення до виховання дитини та бажає виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано відповідачкою, вона свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, інколи відвідує доньку у закладі охорони здоров'я, не цікавиться її життям та здоров'ям, не зверталась з питанням про повернення дитини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що відповідачка відвідує дитину тільки у час, коли служба звертається із відповідним позовом до суду. При відвідуванні дитини вона не знає, що з нею робити. Дитинка потребує постійного медичного нагляду, у зв'язку із станом здоров'я, оскільки коли дитинку забирали представники служби у віці 2 місяці, у дитини була деформована голівка у наслідок того, що мати її не повертала.

Відповідачка цих обставин не спростувала.

Відповідачка пояснила, що вона на даний час працює не офіційно, 2 місяці, роздає листівки.

Чому не зверталась до служби із заявою про повернення дитини, пояснити не змогла, як часто відвідує дитину також пояснити не змогла.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідачка свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не систематично відвідує доньку у закладі охорони здоров'я, не цікавиться її життям та здоров'ям, не зверталась з питанням про повернення дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує, не проявляла до доньки материнської турботи, не цікавилася її життям, не турбувалася про її фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на її виховання, відвідувала її у закладі охорони здоров'я не систематично та з великими проміжками часу, що для дворічної дитини не створює усвідомлення про її турботу, не створює поняття того, що, відповідач є саме матір'ю дитини.

У пункті 16 Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року - зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідач протягом двох років не приймає активних дій щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини, не змінює свого ставлення до дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 вже було предметом судового розгляду, та рішеннями Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2017 року (справа № 641/4884/17) та від 03 листопада 2016 року (справа № 641/7288/16-ц) у задоволенні позову Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було відмовлено.

Однак, з часу ухвалення рішення відповідачем не вчинено жодної дії щодо налагодження спілкування з дитиною.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник служби пояснила, що кожного разу судом ОСОБА_1 попереджалась про наслідки такої поведінки.

Відповідно до абз. 8 п. 8 «Порядку провадження органам опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженим Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджають належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

За 2 роки і 9 місяців відповідач лише 11 разів відвідала свою дитину, переважно під час слухання справ в суді, що вказує не на бажання спілкування і піклування за дитиною, а на штучне утворення обставин, які б вказували на сумлінне виконання нею батьківських обов'язків.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про позбавлення ОСОБА_1 прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_2.

Одночасно відповідачці було роз'яснено, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На виконання вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідачки, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру аліментів 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що із рішення суду не зрозуміло у якій частині позовні вимоги залишились без задоволення, колегією суддів не приймаються, оскільки позовні вимоги були задоволені частково в частині визначення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2018 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко