РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2019 рокуСправа №451/710/17
Провадження № 2/451/74/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/710/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

29 травня 2017 року ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району, від 20 квітня 2000 року ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,61 га. 17 листопада 2000 року їй було видано сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ № 130201, зареєстрований в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю(середню земельну частку) за № 100. 04.11.2016 р. ОСОБА_3 померла. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, у якому все своє майно, що належатиме їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1. ОСОБА_3 є сестрою позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3. Під час одруження позивач змінила прізвище на «Надворна», що засвідчується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії 1-СГ №361232 від 29.01.1977 р., виданим ОСОБА_2 сільською радою Радехівського району. 19.04.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу з метою оформлення спадкового майна - земельної ділянки, однак виникли труднощі, повязані із помилкою у імені спадкодавця. Виявлена помилка у імені, по-батькові унеможливлює вчинення будь-якого правочину. Просить постановити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ № 130201, виданого на імя ОСОБА_4. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,61 га на території с. Гоголів ОСОБА_2 сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 4 листопада 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повній мірі, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 4 листопада 2016 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-СГ №437997, виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 04 листопада 2016 року (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження, серії ЯИ №656878, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі батьки значаться ОСОБА_6 мати (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження, серії ЯЖ №403611, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в графі батьки значаться ОСОБА_8 мати (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії І-СГ №361232, вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Надворна» (а.с.9).

За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_1, складено заповіт, який було посвідчено 18.03.2003 року, секретарем Корчинської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №81 (а.с.12).

Відповідно до довідки №1230, від 28.11.2017 року виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області, 18.03.2003 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області посвідчувався заповіт від імені ОСОБА_3 за реєстром №81, який не змінювався і не скасовувався (а.с.39).

У витязі із книги записів реєстрації сертифікатів на право приватної власності на земельну частку від 17.11.2000 р., виданого відділом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, вбачається, що зареєстровано сертифікат, серії ЛВ №130201 на ОСОБА_4, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 1,61 (а.с.13).

Із сертифіката на право приватної власності на землю ( середню земельну частку ), серії ЛВ № 130201, вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,61 умовних кадастрових гектарів без визначення зовнішніх меж на місцевості (а.с.5-зворот).

Відповідно до довідок №4273, від 17.08.2017 року та №5251, від 27.11.2017 року, виданих КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12. ОСОБА_3, яка померла 4 листопада 2016 року, до дня смерті була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.23,40).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відкрито спадкову справу за № 72/2017 від 19.04.2017 року, спадкодавець ОСОБА_3, яка померла 4.11.2016 року (а.с.37).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з помилкою у правовстановлюючих документах на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення юридичного факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,200,206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право приватної власності на землю ( середню земельну частку), серії ЛВ №130201, виданого на ім»я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1), у порядку спадкування після смерті 04 листопада 2016 року ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку, площею 1,61 га, яка розташована на території с. Гоголів ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1), жительки м.Радехів, вул..Стоянівська, 3/10, Львівської області судові витрати в розмірі 960 ( девятсот шістдесят ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_13

Повний текст судового рішення виготовлено 28.04.2019 року.