Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 551/1236/15-ц

провадження № 61-6711св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача- ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача- ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року в складі судді Рябченка В. В. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області

від 03 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Одринської Т. В., Карпушина Г. Л., Корнієнка В. І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року в цивільній справі її позов до

ОСОБА_5 задоволено частково та визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 автомобіль марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, в частині вимог щодо визнання права власності на 1/2 частини указаного автомобіля відмовлено. Проте рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на частину автомобіля скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Посилаючись на те, що відповідач заперечує законність її вимог щодо виплати їй грошової компенсації за 1/2 частини автомобіля та не погоджується у добровольному порядку сплатити їй кошти та з урахуванням викладеного, позивач просила суд припинити за нею право власності на 1/2 частини указаного автомобіля та стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, у розмірі 51 448,88 грн, встановленої відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 05 травня 2015 року № 010515.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 червня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

Скасовано заборону на відчуження автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 11 вересня 2010 року, накладену ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 30 грудня 2015 року в порядку забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що сторони не погодили вартість спірного автомобіля та порядок користування ним, відповідач не погоджується сплачувати позивачу будь-яку компенсацію за її частку автомобіля і не бажає вносити будь-яку суму грошових коштів на депозитний рахунок суду за її частку автомобіля.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2016 рокуОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Відзив відповідача на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року у справі № 551/475/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_1 у період з 05 лютого 2010 року по 15 березня 2011 року. Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 автомобіль марки «Fiat Doblo», державний номерний знак

НОМЕР_1, 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_3, кузов

№ НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 11 вересня 2010 року. У задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частини автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 11 вересня 2010 року відмовлено за пропуском строку позовної давності. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Скасовано заборону на відчуження автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, двигун

№ НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 11 вересня 2010 року, накладену ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 22 травня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року в частині вимог щодо визнання права власності на частину автомобіля скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини автомобіля марки «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, двигун № НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 11 вересня 2010 року. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вказане рішення є чинним та нескасоване.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в майні з отримання грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Щодо застосування указаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України).

Враховуючи зазначені правові норми, суди не врахували того, що транспортний засіб є неподільною річчю, зазначений автомобіль перебуває у одноособовому користуванні відповідача, що фактично унеможливлює його використання позивачем.

Матеріали справи містять висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 010515 про оцінку колісного транспортного засобу «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_1, складений 05 травня 2015 року, згідно з яким ринкова вартість указаного автомобіля становила 102 897,60 грн.

Статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 57, 58, 59 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову з підстав недосягнення згоди між сторонами щодо вартості спірного майна, суди не виконали вимог статті 10 ЦПК України 2004 року щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надали оцінку доказам у справі, зокрема висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 010515, згідно з яким ринкова вартість указаного автомобіля становила 102 897,60 грн, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод), і, як наслідок, дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлені, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило