Справа № 344/2784/19
Провадження № 22-ц/4808/508/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.,

за участю представника апелянта Опалька П.Б.

адвоката Шемрая С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалька Петра Борисовича на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2019 року, у справі за поданням старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалька Петра Борисовича про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалько П.Б. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Подання обгрунтовано тим, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходиться зведене виконавче провадження щодо ОСОБА_4, яке складається з двох виконавчих проваджень, а саме: відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2013 року, ВП 37112906 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по Генеральному договору від 16.08.2007 року в сумі 5 803 055,72 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейського збору в сумі 25 500 грн., а також відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2012 року ВП 30951390 щодо стягнення з розрахункових рахунків ОСОБА_4 на користь держави 44 817,43 грн. заборгованості по сплаті орендної плати з фізичних осіб за період серпень-грудень 2010 року.

Постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене провадження від 07.06.2018 року виконавчі провадження ВП 37112906 та ВП 30951390 об'єднано у одне провадження № 56564079.

Станом на 15.02.2019 року рішення боржником не виконані, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання боржник не здійснив.

23.01.2019 року на адресу боржника було надіслано виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень про причини невиконання рішень суду. Однак, ОСОБА_4 на виклики не з'явився.

У поданні державний виконавець також зазначив, що згідно наданої інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Фраківській області боржник з 02.08.2016 року зареєстрований за адресою - вул.Свободи, 361/1а в м.Яремча, однак про зміну реєстрації місця проживання державного виконавця не повідомив.

Посилаючись на положення ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_4 до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа, виданого 21.11.2012 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по Генеральному договору від 16.08.2007 року в сумі 5 803 055,72 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейського збору в сумі 25 500 грн., а також згідно виконавчого листа, виданого 22.11.2011 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з розрахункових рахунків ОСОБА_4 на користь держави 44 817,43 грн. заборгованості по сплаті орендної плати з фізичних осіб за період серпень-грудень 2010 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2019 року у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області - відмовлено.

На ухвалу суду державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що звідно відповіді Пенсійного фонду України від 18.01.2019 року боржник ОСОБА_4 отримує пенсію, однак жодного разу добровільно не сплатив коштів на виконання рішення суду, не з'явився на виклик державного виконавця та не повідомив про зміну реєстрації місця проживання.

За повідомленням Державної міграційної служби України боржник отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон, отже має реальну можливість виїхати за межі України.

Апелянт вважає, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

З наведених підстав державний виконавець просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити рішення, яким його подання задоволити.

В засіданні апеляційного суду державний виконавець Опалько П.Б. скаргу підтримав, просив її задоволити.

Представник боржника Шемрай С.Б. апеляційну скаргу не визнав, просив ї відхилити, оскільки доказів ухилення державним виконавцем не представлено.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів подання вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 05.11.2012 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по Генеральному договору №340-023 від 16.08.2007 в сумі 5 803 055,72 грн., а також 25 500 грн. третейського збору (справа №6/2604/325/12), 21.11.2012 року Дніпровським районним судом м.Києва видано виконавчий лист, (а.с.5).

20.03.2013 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження ВП №37112906 на підставі виконавчого листа №6/2604/325/12 від 21.11.2012 року (а.с.6).

22.12.2011 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №2а-1759/11/0970 про стягнення з розрахункових рахунків ОСОБА_4 на користь держави 44 817,43 грн. заборгованості по сплаті орендної плати з фізичних осіб за період серпень-грудень 2010 року (а.с.9).

02.02.2012 року постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №30951390 на підставі виконавчого листа №2а-1759/11/0970 (а.с.10).

07.06.2018 року постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області об'єднано виконавчі провадження №30951390, №37112906 у зведене виконавче провадження №56564079 (а.с.11,12).

Як вбачається з матеріалів долучених до подання, в ході примусового виконання вищевказаних рішень судів державним виконавцем на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» вжито комплекс заходів та виконавчих дій, спрямованих на виконання судових рішень. Зокрема подано запити щодо ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про осіб-боржників, які отримують пенсії (а.с.13-16).

За результатами обробки запиту Державною фіскальною службою України надано відповідь про те, що інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (виплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Пенсійним фондом України повідомлено про відсутність інформації про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами щодо ОСОБА_4, проте останній перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію в розмірі 4786,19 грн (а.с.16).

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду. Крім того, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. У поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення вичерпного комплексу виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

2. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

3. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

4. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено права та обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4)

Крім того, відповідно до ч.5 ст.19 Закону боржник зобов'язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно наданої інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 з 02.08.2016 року зареєстрований АДРЕСА_1 (адреса попередньої реєстрації: АДРЕСА_2), (а.с.50). Однак боржник не повідомив УДВС про зміну місця реєстрації.

Зазначену обставину підтвердив представник боржника, проте причини пояснити не зміг.

22.01.2019 року державним виконавцем направлено боржнику виклики про явку, проте вони залишені без виконання (а.с.52,53), так само, як не подано державному виконавцю декларації про доходи та майно боржника.

Наведені обставини вказують на те, що з 2012 року боржник ОСОБА_4 не вжив жодних заходів для погашення боргу за рішеннями суду, хоча як ствердив у засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4, останній знав про наявність виконавчого провадження та борг. Представником не надано суду обгрунтованих пояснень щодо причин непогашення боргу за наявності пенсії, неявку на виклик державного виконавця та неподання декларації про доходи та майно боржника, що є обов»язком останнього.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені вище обставини свідчать про ухилення боржника від виконання зобов'язань за рішеннями судів, а відтак і про обгрунтованість подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалька П.Б.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 441 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалька Петра Борисовича задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Подання старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Опалька Петра Борисовича про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа, виданого 21.11.2012 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по Генеральному договору від 16.08.2007 року в сумі 5 803 055,72 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейського збору в сумі 25 500 грн., а також згідно виконавчого листа, виданого 22.11.2011 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з розрахункових рахунків ОСОБА_4 на користь держави 44 817,43 грн. заборгованості по сплаті орендної плати з фізичних осіб за період серпень-грудень 2010 року задоволити.

Обмежити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 20.02.1999 року Івано-Франківським МУВС в Івано-Франківській області, проживає за адресою: АДРЕСА_2) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно виконавчого листа, виданого 21.11.2012 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по Генеральному договору від 16.08.2007 року в сумі 5 803 055,72 коп.; стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейського збору в сумі 25 500 грн., а також згідно виконавчого листа, виданого 22.11.2011 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо стягнення з розрахункових рахунків ОСОБА_4 на користь держави 44 817,43 грн. заборгованості по сплаті орендної плати з фізичних осіб за період серпень-грудень 2010 року .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.