693/1476/18
2/693/149/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2019 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Середюк О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що 14 листопада 2015 року уклало з Біликом ОСОБА_5 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4349246.

Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем НОМЕР_1.

11 жовтня 2015 року о 21 год. 35 хв. на 334 км + 700 м автодороги Київ-Одеса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2016 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано ОСОБА_3.

З огляду на вищевказане, власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_7 звернулася до страховика ОСОБА_4 «УСК «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач визнав вказану подію страховим випадком і здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11184 грн. 48 коп., що підтверджується страховим актом №79 від 11.03.2016р. та платіжним дорученням №ЗР013461 від 12.03.2016р.

Відповідно до ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підпунктом «г» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.

У даному випадку право регресиної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 12 березня 2016 року.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію про відшкодування ним збитків у порядку регресу, але відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення даного питання в досудовому порядку.

У звязку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 «УСК «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» завдані збитки в розмірі 11184 грн. 48 коп., а також витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій розяснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

31 січня 2019 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення у звязку з її невідповідністю дійсним обставинам справи, відсутністю причинного звязку між своїми діями та негативними наслідками у вигляді пошкодження автомобіля, відсутністю оригіналів письмових доказів та спливу, передбаченого чинним законодавством, строку позовної давності.

11 лютого 2019 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_4 «УСК «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач вказує, що Жашківським районним судом Черкаської області було установлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася через неправильне розміщення вантажу (зерна) на передній осі напівпричепа, внаслідок чого виник розрив лівої шини, що призвело до пошкоджень транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався в цей момент по лівій смузі, та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ОСОБА_3 Таким чином, наявні між сторонами у даному спорі правовідносини виникли щодо страхування відповідальності страхувальника (п.3 ч.1 ст.980 ЦК України), а не щодо майнового страхування (п.2 ч.1 ст.980 ЦК України), і відповідно страховиком виплачене страхове відшкодування потерпілим особам (третім особам), з огляду на що вказані правовідносини є предметом правового регулювання Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст.38 Закону. Отже, право вимоги перейшло до страховика у порядку регресу, тому перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_3 не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом установлено наступні обставини.

Згідно постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2016 року установлено, що 11 жовтня 2015 року о 21 год. 35 хв. на 334 км + 700 м автодороги Київ-Одеса, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, буксирував напівпричіп, дн.з. АІ 5115 ХО, рухаючись по крайній правій смузі руху. Під час руху автомобіля, через неправильне розміщення вантажу (зерна) на передній осі напівпричепа, виник розрив лівої шини, що призвело до пошкоджень транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, який рухався в цей момент по лівій смузі. Встановивши причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою водія автомобіля НОМЕР_1, та негативними наслідками дорожньо-транспортної пригоди, які полягали у пошкодженні транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2, винним у скоєнні вказаної ДТП було визнано ОСОБА_3 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.15-16).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ №001611 від 11.03.2015р. власником транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_2, є ОСОБА_7 (а.с.14).

24 лютого 2016 року ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» із заявою про виплату їй відшкодування матеріального збитку, спричиненого внаслідок вищевказаної ДТП (а.с.11).

Згідно звіту №640/15 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_4, пошкодженого в результаті ДТП, вартість матеріального збитку станом на 12 жовтня 2015 року складає 12481 грн. 10 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, складає 18564 грн. 38 коп. (а.с.17-25).

Відповідно до ремонтної калькуляції №1310V від 30.11.2019р. загальна вартість ремонту автомобіля НОМЕР_4, становить 11430 грн. 88 коп. (а.с.36).

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування від 11 березня 2016 року сума страхового відшкодування становить 11184 грн.48 коп. (а.с.47).

З страхового акту №79 від 11.03.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 «УСК «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_7 в розмірі 11184 грн. 48 коп. (а.с.48).

12 березня 2016 року ОСОБА_4 «УСК «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» ОСОБА_7 було перераховано відшкодування згідно страхового акту №79 від 11.03.2016р. в розмірі 11184 грн.48 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР013461 (а.с.49).

16 березня 2016 року з метою досудового врегулювання спору ОСОБА_3 було направлено претензію про відшкодування ним збитків у порядку регресу, але відповідач жодних дій щодо відшкодування збитків в добровільному порядку не здійснив.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності.

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як розяснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація".

У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобовязання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобовязання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст.38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. ОСОБА_4 регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобовязанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. ОСОБА_4 регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обовязок за страховим зобовязанням.

Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.

Таким чином, вказані правовідносини є предметом правового регулювання Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема п.п. «г» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Отже, право вимоги перейшло до страховика у порядку регресу, тому перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання, тобто в даному випадку з моменту виплати власнику транспортного засобу ОСОБА_7 страхового відшкодування з 12.03.2016р.

У відповідності до вимог ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Надані позивачем докази свідчать про наявність у позивача права вимагати від відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в заявленій позивачем сумі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи,якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди,розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ч.1 ст.76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положенням ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності,суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР073597 від 12.10.2018р.

Оскільки судовий збір, сплачений за мінімальною ставкою, з урахуванням заявленого розміру стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума, сплаченого судового збору, тобто 1762 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п.п. «г» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.6 ст.261, ч.1 ст.1166, ч.ч.1,2 ст.1187, ст.ст.1188, 1191 ЦК України, ч.1 ст.2, ч.1 ст.4, ч.1 ст.5, ч.1 ст.19, ч.1 ст.76, ч.ч.1,2 ст. 77,ч.1 ст.79, ст.80, ч.ч.1,6 ст.81, ч.3 ст.89, ч.1 ст.141, ст.ст. 258, 259, ч.ч.1,2,5 263, 265, 268, 272-273, ч.ч. 2,5 ст. 279, п.п.3,4 ч.1 ст. 280, 281, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НС №676762, ідентифікаційний код НОМЕР_5, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» (р/р 0100 в Столична філія ПАТ КБ «ПриватБанк»; ; МФО 380269), завдані збитки в розмірі 11184 (одинадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НС №676762, ідентифікаційний код НОМЕР_5, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВВІЄННА ОСОБА_2» (р/р 0100 в Столична філія ПАТ КБ «ПриватБанк»; ; МФО 380269), суму сплаченого судового збору при подачі заяви до суду в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик