Справа № 212/2369/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді: Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання: Борух Ю.К., розглянувши у відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я,-

встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що вона працювала в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворіла на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 17.07.2018 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, строком до 01 серпня 2019 року, при переогляді висновком МСЕК від 07.03.2019 року позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, строком до 01 березня 2020 року, третя група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває задишку, приступоподібний кашель, загальну слабкість, періодичні болі в попереково-крижовому відділі хребта. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 50 000 грн., яку просила стягнути з відповідача.

25 березня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання їй моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоровя позивача. Крім того вказав, що позивач працювала на підприємстві відповідача 17 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, а отже встановити конкретних відповідальних осіб за виникнення професійного захворювання неможливо.

Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 17 років, а саме з 07.02.1994 по 28.08.2017 року на підземною стовбуровою, шахти «ім. Фрунзе» ВАТ «Суха Балка». 28.08.2017 року звільнена за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком ст.38 КЗпП України. ( а.с. 10-11).

Відповідно до висновку МСЕК від 17.07.2018 року Серії 12ААА № 050375 позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, з наступним переоглядом 01.07.2019 року ( а.с.20).

При переогляді 07.03.2019 року, висновком МСЕК Серії 12ААА № 054394 позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності в звязку з професійним захворюванням, третя група інвалідності, з наступним переоглядом 01.02.2020 року. ( а.с.21).

ОСОБА_2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.05.2018 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме працюючи в підземних умовах шахти підземною стовбуровою, виконувала роботи з спуску та підйому людей, вантажів, обладнання та матеріалів в стволах, перепустку вагонів з породою з горизонту, який знаходився в проходці на вишележачий горизонт та перекидач, а також приймала та подавала сигнали машиністу підіймальної машини. При цьому внаслідок порушень системи вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,7 рази перевищує ГДК (а.с.14).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, а отже наявні у зв'язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

ОСОБА_2 частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації.

Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що обєктивно призвело до моральних страждань.

Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обовязку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоровя, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, яка переносить задишку, приступоподібний кашель, загальну слабкість, періодичні болі в попереково-крижовому відділі хребта, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 50%, період роботи у відповідача на протязі 17 років в умовах впливу шкідливих факторів, що також призвело до інвалідності ІІІ групи, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 60 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на оплату послуг адвоката, договір про надання допомоги від 19.03.2019 року, розрахункову квитанцію від 19.03.2019 року, а також акт приймання-передачі правничої допомоги від 19.03.2019 року із переліком виконаної роботи на суму 3000 грн., тому суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.153,237-1 КЗпП України, Законом України« Про охорону праці», ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 25.04.2019 року.

Суддя М. Д. Власенко