Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 357/843/17-ц

провадження № 61-30304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О.В.,

учасники справи:

позивач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна судова адміністрація України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року у складі судді Ковалевської Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі - ТУ ДСА України в Київській області) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна судова адміністрація України про стягнення безпідставно нарахованих та виплачених коштів на виплату суддівської винагороди.

Позов обґрунтовано тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII встановлено, що у 2015 році максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а при скороченні чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати. Вказаним законом доповнено частину шосту статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом 2 такого змісту: «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах». Листом Державної судової адміністрації України від 15 січня 2015 року № 1-315/15 повідомлено, що у разі скорочення чисельності працівників суду розмір заробітної плати та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати.

На виконання вказаних вимог закону на підставі наказу начальника ТУ ДСА України в Київській області від 02 лютого 2015 року № 15/0 проведено скорочення штатних одиниць працівників загальних судів Київської області в усіх судах. У Законі України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»не передбачено необхідність проведення скорочення працівників в кожному суді певного регіону України окремо для отримання підстави виплачувати суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. У рішенні Ради суддів України від 05 лютого 2015 року № 6 зазначено, що у разі скорочення чисельності працівників суду розмір заробітної плати та суддівської винагороди після проведення скорочення обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати. На підставі наказу начальника територіального управління від 10 лютого 2015 року № 13 виплачено суддям суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Після проведення Державною судовою адміністрацією України у ТУ ДСА України в Київській області фінансового аудиту та аудиту відповідності, встановлено недотримання вимог пункту 10 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» та перевищено максимальний місячний розмір суддівської винагороди, внаслідок чого у лютому-березні 2015 року суддям понад встановлених обмежень виплачено суддівської винагороди у загальній сумі 919 590,00 грн.

З огляду на вказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_3, судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, грошові кошти у сумі 7 308,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано, що виплату ТУ ДСА України в Київській області суддівської винагороди, зокрема ОСОБА_3, проведено добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності з боку набувача, тому до вказаних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 1215 ЦК України, згідно з якими кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, поверненню не підлягають.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України відхилено. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, який відповідає правовому висновку Верховним Судом України, висловленого у постанові від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року Державна судова адміністрація України звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заперечень на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходило.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

04 грудня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Державної судової адміністрації України.

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

29 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду вказану справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що Державна судова адміністрація України надала рекомендації до звіту за результатами проведення планового аудиту відповідності, ефективності та фінансового аудиту у ТУ ДСА України в Київській області від 25 березня 2016 року, згідно з яким рекомендовано забезпечити відшкодування безпідставно нарахованих та виплачених коштів на виплату заробітної плати.

Судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено, чи проведено скорочення чисельності працівників суду для можливості виплати суддівської винагороди відповідачу у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що свідчить про безпідставну виплату грошових коштів, які підлягають поверненню до державного бюджету.

Державна судова адміністрація України не має можливості стягнути на користь бюджету безпідставно отримані відповідачем кошти з винної особи, оскільки таку не встановлено.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до пункту 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року у 2015 році максимальний місячний розмір суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати, що становило 8 526,00 грн, а під час скорочення чисельності працівників - 10 розмірами мінімальної заробітної плати, що становило 12 180,00 грн.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» доповнено частину шосту статті 149 чинного на той час Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року (з подальшими змінами) абзацом другим такого змісту: «Загальна чисельність працівників апаратів судів не може перевищувати величину, визначену із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах» (підпункт 4 пункту 36 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»).

Вказаним законом не вимагалося проведення скорочення штатної чисельності працівників в кожному суді загальної юрисдикції, а встановлювався для цього відповідний кількісний критерій визначення в судах штатної чисельності працівників, виходячи із розрахунку 3,7 посади працівників на одну посаду судді, виходячи із загальної кількості посад суддів в цілому у місцевих та апеляційних судах. Дотримання чи недотримання такого критерію, на переконання суду, є обставиною, яка обумовлювала наявність чи відсутність підстав для обмеження розміру суддівської винагороди згідно із вимогами Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Ради суддів України від 05 лютого 2015 року № 6 з огляду на пункт 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» зазначено, що у випадку затвердження штатного розпису суду, кількість працівників в якому відповідає граничній штатній чисельності, визначеній наказом Державної судової адміністрації України від 24 грудня 2014 року № 170 «Про затвердження штатної чисельності працівників апаратів місцевих та апеляційних судів», максимальний розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди обмежується 7 розмірами мінімальної заробітної плати; у разі скорочення чисельності працівників суду у межах, необхідних для належного організаційного забезпечення суду, суддів та судового процесу, з урахуванням бюджетних асигнувань на оплату праці, розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди після проведення такого скорочення обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати.

У пунктах 1,2 резолютивної частини зазначеного рішення Ради суддів України визнано, зокрема, пункт 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» порушенням гарантій незалежності, правового захисту та належних умов діяльності суддів, гарантованих статтями 126 і 130 Конституції України, та визначено, що скорочення апарату суду, здійснення інших заходів повинно здійснюватися з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів протягом 2015 року з огляду на кількісний склад суддів відповідного суду і кількість працівників апарату суду, необхідного для дотримання та забезпечення судових процедур та розгляду судових справ у строки та порядку, визначеному законодавством.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у зв'язку з проведеним ним скороченням штатних одиниць та затвердженням змін до штатних розписів місцевих загальних судів Київської області на 2015 рік, керуючись пунктом 10 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», наказом ТУ ДСА України в Київській області від 10 лютого 2015 року № 13 встановив, що з лютого 2015 року максимальний місячний розмір суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів Київської області обмежується 10 розмірами мінімальної заробітної плати.

Листом Державної судової адміністрації України від 24 травня 2016 року № 6-3813/16 повідомлено територіальне управління про те, що на виконання плану діяльності з внутрішнього аудиту на перше півріччя 2016 року, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 29 грудня 2015 року № 243, та відповідно до наказу Державної судової адміністрації України від 05 лютого 2016 року № 26, відділом аудиту проведено плановий аудит відповідності, ефективності та фінансовий аудит у ТУ ДСА України в Київській області за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року. За підсумками аудиту складено звіт за результатами проведення планового аудиту та надіслано рекомендації до вказаного звіту.

Згідно з рекомендаціями від 26 квітня 2016 року до звіту прийнято рішення забезпечити відшкодування безпідставно нарахованих та виплачених коштів на виплату заробітної плати, а саме, виплаченої з порушенням вимог Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»суддівської винагороди у сумі 919 600,00 грн, провести відповідні розрахунки.

Листом Державної судової адміністрації України від 14 вересня 2016 року № 6-6511/16 повідомлено ТУ ДСА України в Київській області про необхідність усунення порушень, зазначених у звіті від 25 березня 2015 року № 6-16/2, невиконання яких вважатиметься підставою для притягнення начальника ТУ ДСА України в Київській області до дисциплінарної відповідальності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими проведено виплату, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно не підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Встановивши, що виплата суддівської винагороди здійснена за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату та факту недобросовісності набувача, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у стягненні з відповідача безпідставно нарахованих і виплачених коштів на суму 7 308,00 грн.

Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати обставини та надавати оцінку доказам у справі.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

О.В. Ступак