Справа № 643/3284/19
Провадження № 2-з/643/39/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ференчук О.В.

за участю секретаря Сліденко В.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про зпбезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

06.03.2019 року в провадження судді надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року провадження у справі відкрито.

25.04.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 відчужувати майно, а саме: квартиру у АДРЕСА_1.

Дослідивши подану заяву, суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 є власником квартири у АДРЕСА_1, вказана квартира знаходиться під заборонами на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова та на підставі постанови слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України про арешт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, згідно наданого реєстру на квартиру накладені арешти, шляхом заборони відчуження, що унеможливлює віджчуження квартири власником майна третім особам.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зпбезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Ференчук