СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12842/17

пр. № 2/759/2493/19

24 квітня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 32260 грн. 72 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 15.04.2016 по вул. Антоновича у м. Києві відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, якому заподіяв механічні пошкодження. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3357391 від 29.06.2016. Цивільно-правова відповідальність відповідача, в свою чергу, було застраховано у ПрАТ «СК «Країна», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8842909. Так, 16.02.2017 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму сплаченого страхового відшкодування, але сума боргу відповідачем не сплачена, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09.04.2019 представник позивача надіслав на адресу суду заяву про слухання без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 109).

Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 24.04.2019 подав до суду заяву в якій просив відкластирозгялд справи через неявку його представника (а.с. 112).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 15.04.2016 в м. Києві по вул. Антоновича, водій ОСОБА_1 керуючи автобусом «Volkswagen Passat 1.9» д.н.з. НОМЕР_2 під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2016 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн 00 коп. (а.с. 5).

У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу від 05.05.2016 (а.с. 25-26).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Країна», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8842909 (а.с. 36).

15.04.2016 потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 35-36).

На підставі страхового акту №1883/10 від 19.05.2016 ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» відшкодувала потерпілому суму у розмірі 53173 грн 26 коп. (а.с. 19, 43).

16.02.2017 ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» було надіслала відповідачу лист з вимогою сплатити суму страхового відшкодування (а.с. 45-46), однак відповідачем вимогу не виконано.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 15.04.2016 за участю вищенаведених автомобілів, є водій ОСОБА_1

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон), до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до п. 22.1. ст.21 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілим, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі №6-2587цс15, за змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за спричинену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 32260 грн 72 коп.

Відповідно ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 1600 грн 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 22, 979, 980, 993, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 21, 28, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 4, 12, 76, 81, 82, 133, 141, 223, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97А, р/р 48 в ПАТ «ПроКредит Банк» м. Київ, МФО 320984, ЄДРПОУ 1349097) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 32260 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят гривень) 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97А, р/р 48 в ПАТ «ПроКредит Банк» м. Київ, МФО 320984, ЄДРПОУ 1349097) сплачений судовий збір у розмірі 1600 (тисячу шістсот гривень) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відсутність у рішенні по цивільній справі, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25.06.2014 у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 25.04.2019.