ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/511/19
Провадження №2/477/495/19
03 травня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.
за участі секретаря судових засідань - Оселедченко Д.В.,
позивача - ОСОБА_2 .,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим приміщенням,
26 лютого 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що відповідач не проживає в належному йому житловому будинку з 2015 року, тому втратив право на користування ним.
Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
Ухвалою суду від 03 травня 2019 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_2 , показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.
Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25 березня 1989 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 лютого 2008 року №17586060 (а.с.10, 11).
Відповідно до відомостей, що містяться у Будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному будинку з 11 квітня 2000 року (а.с.13).
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 18 березня 2019 року відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований в зазначеному будинку з 11 квітня 2000 року по теперішній час (а.с.20).
З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 убачається, що відповідач не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 2015 року та не користується вказаним житлом.
Факт не проживання відповідача в спірному житловому будинку з 2015 року також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 червня 2018 року та актом обстеження по факту проживання від 18 лютого 2019 року за №1-39/04.03 (а.с.8 , 9).
Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.
Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника.
Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина.
Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні.
Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника.
Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми).
Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача в спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 768,40 грн.
Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_2, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 03 травня 2019 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО