Номер провадження: 2/225/11/2019
Єдиний унікальний номер: 225/4887/17
ухвала

ІМЕНЕМ УкРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Мигалевич В.В., розглянув заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду цивільної справи №225/4887/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Дзержинського міського суду Донецької області перебуває вищезазначена цивільна справа.

02.05.2019 року представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про відвід головуючого судді. В обгрунтування заяви зазначив, що 20 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_3, інтереси якого він представляє, про поділ спільного майна подружжя. 10 листопада 2017 року Дзержинського міського суду Донецької області відкрито провадження в справі №225/4887/17 та справу призначено до відкритого судового засідання. 22 травня 2018 року головуючий по справі суддя Скиба М.М. задовольнив заяву представника позивача про відвід судді та передав справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 25.02.2018 року вказана цивільна справа розподілена до розгляду судд іМигалевичу В.В. В якості підстав для відводу представник відповідача послався на те, що головуючий суддя з часу розподілення справи до розгляду судді Мигалевича В.В. (25.02.2019 року) та до теперішнього часу (02.05.2019 року) справа фактично не прийнята суддею до свого провадження та по справі не призначено (й не проведено) жодного судового засідання, що призводить до невиправданого та безпідставного затягування розгляду справи. Зазначені обставини призвели до того, що у відповідача виникли обґрунтовані сумніви щодо об'єктивності та неупередженості головуючого по справі судді. Також, відповідач вбачає в діях головуючого судді такий критерій упередженості, як суб'єктивне ставлення до розгляду справи. Лише таким чином, на думку відповідача, можна пояснити тривале неприйняття справи суддею до свого розгляду та не призначення дати слухання справи, що не сприяє її розгляду у розумні строки. У зв'язку з чим заявляє про відвід головуючого судді за вищезазначеною справою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно до положень ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, яки є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч. 3 ст. 36 ЦПК України).

Суд вважає твердження представника відповідача безпідставними, оскільки суд забезпечує рівність процесуальних прав сторін при розгляді кожної справи. Таким чином, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 27.02.2019 здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

26.03.2019 судом повторно здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

05.04.2019 на адресу Дзержинського міського суду Донецької області з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшла відповідь з якої вбачається, що станом на 28 березня 2019 року ОСОБА_3 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Дніпровської райдержадміністрації. Для отримання інформації щодо адреси місця проживання ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до Міністерства соціальної політики України.

Після цього Дзержинським міським судом Донецької області зроблений запит до Міністерства соціальної політики України з метою встановлення місця проживання (перебування) відповідача. Станом на 02.05.2019 відповіді на цей запит судом не отримано.

Таким чином, суддя не вбачає будь-якої упередженості та необ`єктивності зі свого боку при розгляді цієї справи.

Однак, частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Враховуючи висновки Європейського суду з прав людини у вищевказаних рішеннях, з метою усунення будь-яких сумнівів учасників судового розгляду щодо об`єктивності та неупередженості судді у розгляді даної справи, суд вважає, що заяву про відвід необхідно задовольнити, а справу належить передати до канцелярії суду для визначення за принципом вірогідності іншого судді для її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.36, 40, 41 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений представником відповідача - ОСОБА_1 відвід головуючому судді Мигалевичу В.В. - задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - передати до канцелярії суду для виконання вимог, визначених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: