Справа №333/6299/18
Пр. № 2/333/495/19
17 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши в порядку загального позовного провадження, у судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, -
Позивач звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Вона є наймачем квартири №48 в б. 118-б по вул. Космічна в м. Запоріжжі. Позивачка зазначає, що в даній квартирі зареєстровані: вона, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 Відповідач фактично не мешкає за цією адресою більше 20 років, не сплачує комунальні платежі. Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач зареєстрований, але фактично не мешкає, вона вимушена нести зайві витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2018 р. відкрито провадження по даній справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2019 р. до участі у цій справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги - територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також позивач пояснила суду, що вони рік по тому з відповідачем посварилися, вона вигнала його з квартири і він уїхав до Російської Федерації, інколи ОСОБА_2 приїжджає до них у гості. До цієї події відповідач інколи у неї проживав, коли сварився зі своєю дружиною.
В судове засідання відповідач по справі повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «за не запитом». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені. Представник третьої особи - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.
Дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є наймачем квартири №48 в б. 118-б по вул. Космічна в м. Запоріжжі.
Відповідно до довідок, виданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1
Допитана в судовому засіданні, в якості свідка, ОСОБА_6 пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача не бачила з того часу, як останній повернувся з армії, куди уїхав вона не знає, у спірній квартирі не буває.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідача не бачила років 15-16.
Допитана в судовому засіданні, в якості свідка, ОСОБА_8 пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідача не бачила з того часу, як він ходив до школи, у спірній квартирі не буває.
Позивач посилається в позові, як на підстави своїх позовних вимог, на ст.ст. 71,72 ЖК УРСР.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом як наймач спірної квартири, посилаючись на вимоги ч.1 ст.71 Житлового кодексу України і обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач відсутній у найманій квартирі більше шести місяців, при цьому належних доказів цього суду не надала.
Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що вони на протязі 15-16 років не бачили відповідача у спірній квартирі, оскільки їх пояснення спростовуються показами самої позивачки, яка зазначила в судовому засіданні, що відповідач періодично мешкав в цій квартирі. Також з пояснень свідків вбачається, що вони не були в спірній квартирі, тому не можуть знати достовірно, що відповідач не мешкає в ній, також їм не відомо чи є речі відповідача в спірній квартирі, чи перешкоджає позивачка відповідачу у користуванні даною квартирою.
Разом з тим, відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини, кожна особа має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини.
Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі і в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16.12.1966 року (ст.10).
Згідно з п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16.12.1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.
Повага до права людини на житло закріплена також у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Конституція України у ст.47 ЦК України проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані позивачем належним чином, в звязку з чим не підлягають задоволенню.
У звязку із відмовою у задоволенні позову, суд вбачає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається до суду Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 24.04.2019 р.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя І.Й. Наумова