Провадження № 2/761/1820/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Грицик В.Л., Припутневич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовом (справа була розподілена судді Рибаку М.А.) та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, 2003 року народження та ОСОБА_4, 2006 року народження в сумі по 2 000,00 грн. на кожного, починаючи з 22.02.2018 року і до повноліття дітей.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання.

На підставі розпорядження керівника апарату від 05.11.2018 року було проведено повторний автоматизований розподіл справи та справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив до суду не направив.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України).

Водночас, відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1997 року.

Під час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як зазначається в свідоцтвах про народження дітей, батьками зазначені - ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.09.2014 року (справа №761/8990/14-ц) шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути аліменти з 22.02.2018 року, проте з позовом до суду звернулась 23.07.2018 року.

Стаття 191 СК України визначає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.10.2010 року (справа №2-8710/10) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5, 1998 року народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку ОСОБА_2, починаючи з 22.02.2010 року та до повноліття ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

На підставі рішення суду було відкрито виконавче провадження №22126594.

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 від 28.12.2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Як зазначено в постанові, станом на 22.02.2016 року заборгованість становить 180 930,00 грн.

Суд не може взяти до уваги пояснення позивача щодо можливості стягнення аліментів за минулий час, так як суду не надано доказів що починаючи з 22.08.2018 року позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати так як виконавче провадження було закінчене 28.12.2017 року.

Так відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно та їх суми, а позивачка зазначила в позовній заяві, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дітей, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 23.07.2018 року.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров'я дітей. Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд визначає аліменти в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 23 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 213, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 79, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про стягнення аліментів -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі по 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячноз індексацією відповідно до закону, починаючи з 23.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу на утримання дітей за один місяць в розмірі 4 000 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула