Провадження № 22-ц/4808/472/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Матківського Р.Й., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Польською М.В. 6 жовтня 2015 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 8 жовтня 2015 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватне підприємство «Нивала», Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислове підприємство «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим,

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватного підприємства «Нивала», Товариства з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислового підприємства «Карпати» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивували тим, що за умовами Кредитного договору №0, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618» 22 грудня 2006 року, останнє отримало кредит у розмірі 140000 швейцарських франків (у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 250000 швейцарських франків) для купівлі обладнання зі сплатою 8,49% річних, а понад встановлений строк - 16,98%, річних, з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за даним Договором 22 грудня 2006 року та 30 січня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Нивала», ТзДВ «Західбуделеватор», ТПП «Карпати» та ОСОБА_2 (із кожними окремо) було укладено договори поруки, за умовами яких відповідальність поручителів і боржника є солідарною, порука діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

ТОВ «СПМК №618» належно не виконувало своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

2 листопада 2012 року на адресу відповідачів були направлені вимоги/претензії щодо погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені без задоволення.

Станом на 18 липня 2013 року заборгованість ТОВ «СПМК №618» становила 1812492,87 грн., яка в добровільному порядку сплачена не була.

У лютому 2014 року ОСОБА_2, ТОВ «Західбуделеватор» та ПП «Нивала» звернулися в суд із зустрічними позовами, посилаючись на те, що вони виступають поручителями ТОВ «СПМК №618» за кредитним договором від 22 грудня 2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «СПМК №618». Договорами поруки встановлено, що їх дія розпочинається з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором.

Вважали, що банк пропустив установлений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк звернення з позовом до поручителя, оскільки 01 листопада 2012 року на адреси поручителів було надіслано вимоги/претензії про усунення порушень за кредитним договором, а позов про стягнення заборгованості з поручителів пред'явлено лише 17 вересня 2013 року.

Ураховуючи наведене, просили визнати припиненими зобов'язання за договорами поруки.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05.02.2014 року обєднано в одне провадження позовні вимоги за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватного підприємства «Нивала», Товариства з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислового підприємства «Карпати» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватне підприємство «Нивала», Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислове підприємство «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим, зустрічним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватне підприємство «Нивала», ОСОБА_2, Торгово-промислове підприємство «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим, зустрічним позовом Приватного підприємства «Нивала» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», ОСОБА_2, Торгово-промислове підприємство «Карпати», Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим.

21.10.2014 року ПАТ «Дельта Банк» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог. Просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за Кредитним договором №0 від 22.12.2006 року, в розмірі 3330284,79 грн., яка утворилась станом на 24 жовтня 2014 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 6 жовтня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3330284,79 грн. Стягнуто солідарно ТОВ «СПМК №618» та ПП «Нивала» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3330284,79 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ТзДВ «Західбуделеватор» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3330284,79 грн. Стягнуто солідарно з ТОВ «СПМК №618» та ТПП «Карпати» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3330284,79 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. Зустрічні позови ОСОБА_2, ТзДВ «Західбуделеватор» та ПП «Нивала» залишені без задоволення.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не було взято до уваги, що представник позичальника ТОВ «СПМК №618» зауважував, що кредитні кошти по Кредитному договору №0 від 22.12.2006 року він не отримував. Належним та допустимим доказом надання кредитних коштів в іноземній валюті може бути виключно платіжне доручення, а не акт перевірки заставного майна. Відповідачем за первісним позовом було представлено рух коштів по рахунку, який зазначено у кредитному договорі як такий, на який перераховуються кредитні кошти від ПАТ «Укрсиббанк». По руху коштів не відображено поступлення валюти. Тому вважає, що позивачем не доведено факту надання кредитних коштів.

Також вказав, що вимога про погашення боргу достроково поручителям була направлена 01.11.2012 року, а позов до суду подано 07.08.2013 року, строк припинення дії поруки договором не встановлено, а тому за вимогами ч. 4 ст. 559 ЦК України строк вимоги до поручителів минув з урахуванням предявленої до них вимоги банку.

Посилання суду першої інстанції на те, що вимога позивача до поручителя від 01.11.2012 року не змінювала визначеного договорами строку остаточної виплати кредиту не пізніше 20.12.2013 року, не встановлювала кредитором новий строк для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, вважає хибним, оскільки згідно розділу 11 кредитного договору термін повернення усього кредиту вважається таким, що настав з моменту надання вимоги. В будь-якому випадку новий строк повернення кредиту не може становити більше 14 днів календарних днів з дати відправлення такої вимоги. Також станом на момент надання вимоги згідно графіку погашення кредиту, наданого позивачем, строк виконання платежів в період з 0.11.2012 року по термін закінчення кредитного договору 33 тис. франків. Тому вказана вимога є достроковою.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк», третя особа ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», ПП «Нивала», ТзДВ «Західбуделеватор», Торгово-промислового підприємства «Карпати» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 6 жовтня 2015 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «СПМК №618», ТзДВ «Західбуделеватор», ПП «Нивала», ТПП «Карпати» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині зустрічного позову ТОВ «Західбуделеватор» до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: ТОВ «СПМК №618», ОСОБА_2, ПП «Нивала», ТПП «Карпати», про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим; в частині зустрічного позову ПП «Нивала» до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», ОСОБА_2, ТОВ «Західбуделеватор», ТПП «Карпати», про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим, скасовано, провадження у справі за даними позовними заявами закрито. Роз'яснено, що розгляд даних позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 6 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватне підприємство «Нивала», Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислове підприємство «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим задоволено. Визнано припиненими зобов'язання за договором поруки від 22.12.2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 року рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалу Аапеляційного суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2017 року рішення Івано-Франківського міського суду від 06 жовтня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 грудня 2006 року в сумі 3330284,79 грн. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_2 за договором поруки, укладеним 22 грудня 2006 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 на забезпечення виконання ТзОВ «СПМК-№ 618» умов кредитним договором від 22 грудня 2006 року.

Постановою Верховного Суду від 6 лютого 2019 року частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоча повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.01.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.06.2017 року, провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «СПМК №618», ТзДВ «Західбуделеватор», ПП «Нивала», ТПП «Карпати»; зустрічних позовів ТОВ «Західбуделеватор», ПП «Нивала» закрито, предметом даного апеляційного перегляду є спір в частині позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», треті особи: ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», ПП «Нивала», ТзДВ «Західбуделеватор», ТПП «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «СПМК №618» в особі генерального директора ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №0, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 140000 швейцарських франків для купівлі обладнання зі сплатою 8,49% річних, а понад встановлений строк - 16,98%, річних, з кінцевим терміном повернення до 20 грудня 2013 року (т. 1, а.с. 10-17).

Згідно п. 1.3.3 даного Договору сторони домовились, що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом «а» та/або «б» п. 9.2 Договору.

Відповідно до п. 2.1 цього Договору у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним Договором банк прийнято: застава нерухомості, а саме цілісного майнового комплексу (адміністративно-виробничі та складські приміщення), що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, с. Хриплин, вул. Автоливмашівська, буд. 8а, згідно договору іпотеки від 22.12.2006 року; порука, а саме директора ОСОБА_2 згідно договору поруки №0/1-П від 22.12.2006 року, порука ВАТ «Західбуделеватор» згідно договору поруки №0/2-П від 22.12.2006 року.

Додатковою угодою №1 до Кредитного договору, укладеною 30.01.2007 року, було збільшено кредитний ліміт до 250000 швейцарських франків (т. 2, а.с. 6-7).

Додатковою угодою №2 до Кредитного договору, укладеною 13.02.2009 року, сторони домовилися про зміну графіка погашення кредиту за Договором (т. 2, а.с. 10).

Згідно Договору поруки №0/1-П від 22.12.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 поручитель зобовязувався перед кредитором відповідати за невиконання ТОВ «СПМК №618» усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору №0 від 22 грудня 2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (т. 1, а.с. 18-19).

У пунктах 1.3-1.4 Договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

У випадку невиконання боржником своїх зобовязань за Основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

У пункті 3.1 Договору поруки встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за Основним договором.

Додатковою угодою №1 до Договору поруки, укладеною 30.01.2007 року, з поручителем погоджено суму основного договору 250000 швейцарських франків, термін виконання основного зобов'язання до 20.12.2013 року (т. 1, а.с. 20-21).

Додатковою угодою №2 до Договору поруки, укладеною 08.07.2010 року, сторони погодили процентну ставку за основним договором - 8,99% (т. 1, а.с. 22).

Встановлено також, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ПАТ «Дельта Банк» було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов даного Договору та Додатку №1 до нього заборгованість ТОВ «СПМК №618» перед кредитором станом на 08.12.2011 року становила 1389121,81 грн. (т. 1, а.с. 68-74).

01.11.2012 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу поручителя ОСОБА_2 направило вимогу/претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1610162,89 грн. (т. 1, а.с. 39-41). Проте дана вимога залишена без задоволення.

Згідно представленого ПАТ «Дельта Банк» Розрахунку заборгованості за договором кредиту №0 від 22.12.2006 року станом на 21.10.2014 року розмір заборгованості позичальника ТОВ «СПМК №618» становить 3330284,79 грн., з яких: 1973535,06 грн. сума заборгованості за кредитом; 170345,68 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1100031,89 грн. розмір нарахованих відсотків за кредитом; 86372,16 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків (т. 1, а.с. 222-223).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 22.12.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення договору поруки, суд першої інстанції виходив із того, що позичальником не спростовано факт отримання коштів, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 3330284,79 грн. є обґрунтованими, а ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачена відповідальності поручителя перед кредитором за порушення боржником своїх зобовязань. При цьому вимога позивача до поручителя від 01.11.2012 року не змінювала визначеного договорами строку остаточної виплати кредиту, не встановлювала кредитором новий строк для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Однак, погодитися в повній мірі із такими висновками апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поняття кредитного договору визначено у ст. 1054 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У правовому висновку, викладеному ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Також у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою.

Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частин першої і другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов'язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов'язання.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, чинним законодавством передбачено право кредитора задовольнити забезпечені порукою зобовязання за рахунок поручителя у випадку невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання.

При цьому пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Матеріалами справи підтверджено факт отримання кредитних коштів позичальником та їх використання за призначенням відповідно до умов кредитного договору. Зокрема, в акті перевірки цільового використання кредиту від 30.03.2007 року, підписаного, в тому числі, від імені ТОВ «СПМК №618» директором ОСОБА_2, зазначено, що клієнт загалом використав 250000 швейцарських франків кредитних коштів; кредитні кошти згідно розпоряджень були перераховані на поточний рахунок і продані на міжбанківській валютній біржі; з гривневого поточного рахунку кошти направлені за призначенням - на придбання промислового обладнання у фірми ТОВ «Гіонет ЛВС». Проведеною перевіркою підтверджено цільове використання кредитних ресурсів (т. 2, а.с. 13). Наведене підтверджується також виписками по кредитному договору ТОВ «СПМК №618» за період з 22.12.2006 року по 11.04.2012 року (т. 2, а.с. 15-22) та по особовому рахунку 8400 (т. 2, а.с. 41-44), із яких також вбачається, що кошти на рахунок боржника поступали у валюті (CHF - швейцарські франки). З огляду на викладене посилання апелянта на те, що кредитні кошти по Кредитному договору №0 від 22.12.2006 року позичальник не отримував, і взагалі по руху коштів не відображено поступлення валюти, не заслуговують на увагу.

Згідно п. 1.4 Договору поруки позичальник ТОВ «СПМК №618» та поручитель ОСОБА_2 є солідарними боржниками, а тому в силу вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обовязку по сплаті заборгованості частково чи в повному обсязі як від них разом, так і від будь-кого з них окремо.

Строк дії договору поруки в даному випадку не встановлений, а в пункті 3.1 Договору сторони погодили, що він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором, отже при вирішенні питання припинення договору поруки застосуванню підлягають норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про припинення поруки.

Як вбачається зі змісту Кредитного договору №0 від 22.12.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «СПМК №618», кінцевим терміном повернення коштів є 20.12.2013 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом 17.09.2013 року. На момент пред'явлення позову строк виконання основного зобов'язання не настав, а тому банк мав право на стягнення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом згідно представленого банком розрахунку при уточненні позовних вимог станом на 21.10.2014 року в сумі 1973535 грн. 06 коп. (еквівалент 143482 швейцарських франків 03 сантими станом на вказану дату) та нараховані відсотки за кредитом до дня звернення з позовом в сумі 743856 грн. 85 коп. (еквівалент 54098 швейцарських франків 68 сантимів станом на 21.10.2014 року), а всього 2717391 грн. 91 коп. (еквівалент 197628 швейцарських франків 50 сантимів станом на 21.10.2014 року).

Вимога банку про стягнення нарахованої банком пені за період з 21.04.2014 року по 20.10.2014 року до задоволення не підлягає, оскільки після звернення про дострокове стягнення всієї суми боргу кредитор має право тільки на стягнення виплат в порядку ст. 625 ЦК України.

Що ж стосується вимог зустрічного позову та твердження апелянта про те, направлена банком на адреси поручителів 01.11.2012 року вимога про погашення боргу в сумі 161016289,00 грн. змінила строк виконання основного зобовязання, і строк вимоги до поручителів минув, то такі не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку банк не ставив питання про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, а просив погасити заборгованість, яка утворилась станом на 19.09.2012 року, відтак, не змінював строк виконання основного зобовязання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 задовольнити частково, в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 рішення суду залишити без змін.

Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з ОСОБА_2 слід також стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» 3441 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 6 жовтня 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, в частині зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1,) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, місцезнаходження юридичної особи: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133) заборгованість за Кредитним договором №0 від 22.12.2006 року в розмірі 2717391 (два мільйони сімсот сімнадцять тисяч триста девяносто одна) грн. 91 коп. (еквівалент 197628 швейцарських франків 50 сантимів станом на 21.10.2014 року), з яких: сума заборгованості за кредитом - 1973535 (один мільйон девятсот сімдесят три тисячі пятсот тридцять пять) грн. 06 коп. (еквівалент 143482 швейцарських франків 03 сантими станом на 21.10.2014 року); розмір нарахованих відсотків за кредитом - 743856 (сімсот сорок три тисячі вісімсот пятдесят шість) грн. 85 коп. (еквівалент 54098 швейцарських франків 68 сантимів станом на 21.10.2014 року).

В решті вимог позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовити.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована пересувна механізована колона №618», Приватне підприємство «Нивала», Товариство з додатковою відповідальністю «Західбуделеватор», Торгово-промислове підприємство «Карпати» про визнання зобовязання за договором поруки припиненим рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1,) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 34047020, місцезнаходження юридичної особи: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133) 3441 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Р.Й. Матківський

ОСОБА_4