Провадження № 2/537/100/2019
Справа № 537/3990/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 29 грудня 2006 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №796; після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Козловська»; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 грудня 2006 у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №796. Від даного шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинено з серпня 2018 року. На даний час між сторонами відсутнє порозуміння, любов та повага. ОСОБА_1 зазначає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому його збереження буде суперечити їхнім спільним інтересам. За викладених обставин позивач і вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2018 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 березня 2019 року поновлено.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Суд, вислухавши думку позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Шлюб між сторонами у справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 29 грудня 2006 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ Полтавської області за актовим записом №796, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №024042.

Сторони від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №074564, виданого 20 квітня 2001 року, та малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КЕ №043564, виданого 12 лютого 2007 року Крюківським ВРАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбних відносин не підтримує тривалий час, а саме з серпня 2018 року.

Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не мають наміру щодо поновлення сімейних стосунків.

Заходи, вжиті судом щодо примирення подружжя у виді надання їм строку на примирення, не дали результату.

Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків значний час, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін; приймаючи до уваги думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, а також той факт, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя, не дали позитивного результату, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Козловська».

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового, сплаченого нею при подачі позову до суду 03 вересня 2018 року згідно квитанції №0.0..1, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а також стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, частиною 3 статті 105, статтями 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстрації: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Космонавтів, будинок 63) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса реєстрації: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Олександра Печерського (Пархоменко), будинок 16/2) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29 грудня 2006 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом №796, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Козловська».

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, із державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 352 грн. 40 коп., сплаченого нею при подачі позову до суду 03 вересня 2018 року згідно квитанції №0.0..1 на розрахунковий рахунок №6010, отримувач УК у місті Кременчук, код отримувача 37965850, МФО отримувача 899998, банк отримувача Казначейство України, призначення платежу судовий збір.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської області виконати ухвалу суду про повернення витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Д.О. Зоріна