КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№22-ц/824/5393/2019
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ Справа № 757/1921/18-ц
18 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Левенця Б.Б.
- Борисової О.В.
при секретарі - Куркіній І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Новак Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікації та інформатизації, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання незаконним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в:
12 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Військового інституту телекомунікації та інформатизації, Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання незаконним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він проходив військову службу в Збройних силах у період з 05.08.1978 року по 07.10.2004 року. 26.03.1992 року він був зарахований на квартирний облік із сім`єю у складі 3-х осіб: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 . 09.08.1999 року він отримав житло - квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат, житловою площею 39,4 кв.м. згідно спеціального ордеру № 84, що був виданий Київським військовим інститутом управління та зв`язку на сім`ю у складі 4 осіб. 29 вересня 2004 року він був звільнений з військової служби у запас у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народилася онука ОСОБА_5 , яку було зареєстровано у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25 лютого 2015 року Квартирно-експлуатаційним управлінням було видано розпорядження № 3206 про приватизацію квартири, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_1 було передано у приватну власність 5 осіб в рівних долях: його, його дружини ОСОБА_2 , сина- ОСОБА_3 , дочки- ОСОБА_4 та онуки- ОСОБА_5 11 грудня 2015 року у вказаній квартирі також було зареєстровано дружину сина ОСОБА_6 . Таким чином, з 2015 року у квартирі проживають та зареєстровані 6 осіб.
04 серпня 2017 року ним було подано заяву Голові житлової комісії Військового інституту телекомунікації та інформатизації з проханням зареєструвати на квартирний облік ще 2 особи, а саме: його онуку ОСОБА_5 та дружину сина ОСОБА_6 .
У листопаді 2017 року секретар житлової комісії повідомила йому, що його буде знято з черги на отримання житла.
13 грудня 2017 року на засіданні житлової комісії Військового інституту телекомунікацій та інформатизації було постановлено зняти з квартирного обліку Військового інституту телекомунікації та інформатизації підполковника запасу ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 40,48 Житлового кодексу, п. 26 Правил обліку.
Вважав, що зазначене рішення житлової комісії є незаконним, оскільки у відповідача не було підстав для зняття його з квартирного обліку. Просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військового інституту телекомунікації та інформатизації від 13.12.2017 року, оформлене протоколом № 29, в частині зняття з квартирного обліку підполковника запасу ОСОБА_1 ; зобов`язати Військовий інститут телекомунікації та інформатизації в особі житлової комісії внести зміни до особової справи про збільшення складу сім`ї до 6 осіб та поновити ОСОБА_1 разом з членами сім`ї: дружиною ОСОБА_2 , сином ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_4 , онукою ОСОБА_5 , невісткою ОСОБА_6 на квартирному обліку у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації у загальному списку військовослужбовців з 26.03.1992 року та у позачерговому списку- з 29.09.2004 року; зобов`язати Київське квартирно-експлуатаційне управління надати ОСОБА_1 та членам сім`ї грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання незаконним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його зовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що він та члени його сім`ї були забезпечені житлом по нормам середньої забезпеченості (9,85 кв.м. на одну особу) при загальній житловій площі квартири 39,4 кв.м., адже судом безпідставно було взято за основу кількість співвласників квартири чотири особи, а не п`ять осіб, як зазначено в Інформаційній довідці від 18.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якої квартира перебуває у частковій власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/5 частині кожному

Вказував на те, що оскільки житлова площа квартири за адресою: АДРЕСА_2 становить 39,4 кв.м., це є нижчим по нормам середньої забезпеченості (9,85 кв.м. на одну особу), оскільки становить 7,88 кв.м. (39,4 м :5 осіб), тому вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими, а зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку, як військовослужбовця, без надання йому квартири чи грошової компенсації - безпідставним.

25 березня 2019 року надійшов відзив Київського квартирно-експлуатаційного управління на апеляційну скаргу, в якому управління просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року залишити без змін. Зазначає, що суд у рішенні встановив дійсні обставини справи, надав належну правову оцінку доказам, що були надані сторонами, вірно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Вказує на те, що позивачу спеціальним ордером № 84 від 09.08.1999 року було надано право на зайняття трьохкімнатної квартири у гуртожитку інституту в АДРЕСА_2 . Відповідно до розпорядження від 25.02.2015 року № 3206 за заявою ОСОБА_1 надіслано заявку на приватизацію вказаної квартири, яку було задоволено та передану трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 у приватну власність. 25.02.2015 року було видано свідоцтво про право власності, в якому зазначається, що квартира на праві власності належить ОСОБА_1 та членам його сімї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Оскільки позивач отримав за рахунок фондів Міністерства оборони України жиле приміщення для постійного проживання, то, відповідно до п. 2.18. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, він був знятий з квартирного обліку. Позивач реалізував своє право на безоплатне отримання житла за рахунок Міністерства оборони України, яке надається один раз протягом усього часу проходження служби. Також зазначало, що посилання позивача на те, що передана йому у власність квартира за площею не відповідає нормам середньої забезпеченості є безпідставними, оскільки Постановою виконкому міськради і президії міськради профспілок від 15 липня 1985 року № 582 «Про порядок застосування у місті Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв.м. включно на кожного члена родини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представник відповідача Військового інституту телекомунікації та інформатизації в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Представник третьої особи Київського квартирно-експлуатаційного управління п Руссов Віталій Ігорович проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно виписки з протоколу № 2 від 26.03.1992 року засідання житлової комісії військової частини КВІРТУ ППО ОСОБА_1 разом з членами його сім`ї: дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_4 , сином ОСОБА_3 було зараховано на квартирний облік.

Згідно зі спеціальним ордером № 84 від 09.08.1999 року, виданим ОСОБА_1 на сім`ю у складі : дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_4 їм надано право займати в гуртожитку інституту в АДРЕСА_3 службову житлову площу з 3 кімнат в квартирі АДРЕСА_4 , загальною площею 61 кв.м.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних сил України № 284 від 29.09.2004 року, підполковника ОСОБА_1 , начальника курсу факультету захисту інформації відділення Військового інституту телекомунікації та інформації Національного технічного університету " Київський політехнічний інститут" звільнено у запас за п.67 підпунктом б ( за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу у зв`язку з реформуванням Збройних сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок фондів МО України.

Згідно розпорядження органу приватизації Квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 3206 від 25.02.2015 року, за заявою наймача ОСОБА_1 прийнято рішення про приватизацію та передачу у спільну часткову власність заявника та членів його сім`ї квартири АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного розпорядження органу приватизації 25 лютого 2015 року було видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Згідно довідки Київського квартирно-експлуатаційного управління від 11 грудня 2017 року, виданої ОСОБА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано шість осіб, у тому числі: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (дружина сина), ОСОБА_5 (онука).

Як вбачається із заяви від 04.08.2017 року, ОСОБА_1 звернувся до житлової комісії інституту з проханням змінити склад сім`ї, яка перебуває на квартирному обліку у зв`язку із одруженням його сина та народженням онуки, а саме: зарахувати на квартирний облік дружину сина ОСОБА_6 та онуку ОСОБА_5 .

Згідно витягу з протоколу № 29 засідання житлової комісії ВІТІ від 13 грудня 2017 року, житловою комісією прийнято рішення про зняття з квартирного обліку ВІТІ підполковника запасу ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 40,48 Житлового кодексу України, та п. 26 «Правил обліку».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікації та інформатизації, третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання незаконним рішення про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку є правомірним та відповідає чинному законодавству, оскільки визначені законом права та гарантії позивача щодо забезпечення житлом за рахунок держави не порушено.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення умов у випадках поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 № 737, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2015 року, Київське квартирно-експлуатаційне управління МО України, посвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , та членам його сім`ї, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях. Квартира приватизовано згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 18.07.2015 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної частково власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, досліджені докази та зазначені вище норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивач був забезпечений житлом за рахунок Міністерства оборони України, так як разом із членами своєї сім`ї безоплатно отримали у власність 25.02.2015 року трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим відпали підстави для перебування його на квартирному обліку і рішення житлової комісії ВІТІ від 13.12.2017 року про зняття підполковника запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству.
Згідно вимог ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Згідно п. 37 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР ( 5464-10 ), цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР.

Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умовами, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Відповідно до п. 1.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 № 737, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням); надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу.

Відповідно до п. 2.18 Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.

Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.

З матеріалів справи вбачається, 09.08.1999 року ОСОБА_1 на сім`ю, що складається з: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , дочки ОСОБА_4 було видано спец. ордер № 84 на право зайняття в гуртожитку інституту в АДРЕСА_2 службової житлової площі з 3 кімнат = 61 кв.м.

Відповідно до розпорядження органу приватизації Квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 3206 від 25.02.2015 року, за заявою наймача ОСОБА_1 прийнято рішення про приватизацію та передачу у спільну часткову власність заявника та членів його сім`ї квартири АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного розпорядження органу приватизації 25 лютого 2015 року було видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних долях. Квартира приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи, що ОСОБА_1 у 1999 році був забезпечений жилим приміщенням за рахунок фондів Міністерства оборони України, в 2015 році ним використано право на безоплатну приватизацію вказаного житла і його подальше перебування на квартирному обліку суперечить положенням п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав правових підстав для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що житлова площа квартири АДРЕСА_1 становить 39,4 кв.м., співвласниками квартири є 5 осіб, а тому забезпеченість кожного співвласника жилою площею є нижчою по нормам середньої забезпеченості (9,85 кв.м. на одну особу) та становить 7,88 кв.м. (39,4 м. : 5 осіб), а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку, як військовослужбовця без надання йому квартири чи грошової компенсації безпідставним, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або водній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.
Відповідно до п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольськоїміських Рад народних депутатів разом з радами профспілок.

Пунктом 2 постанова № 582 «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» прийнятої виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів і президією Київської міської ради профспілок 15 липня 1985 року встановлено, що такими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають жилу площу до 7, 5 кв. м. включно на кожного члена родини.
Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13, 65 кв. м. на одну особу.
У 1999 році ОСОБА_1 та члени його родини: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 отримали право займати квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею39,4 кв. м., що складалась з трьох кімнат. Крім родини позивача, зареєстрованих осіб за вказаною адресою не значилося. Рівень жилої площі на кожну зареєстровану особу становив 9,85 кв. м (39,4: 4 = 9,85кв. м).
Згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2015 року, Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, посвідчило, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , та членам його сім`ї, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних долях. Квартира приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

З огляду на зазначене, рівень жилої площі на кожного співвласника квартири АДРЕСА_1 становить 7,88 (39,4 : 5 = 7,88)

Таким чином жила площа на кожного члена родини позивачаперевищувала встановлену нормативно-правовими актами норму у м. Києві, тобто ОСОБА_1 та члени його сімї були забезпечені житлом по нормам середньої забезпеченості, а тому підстави для залишення позивача на квартирному обліку у житлової комісії були відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін, якщо визнає ,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: