печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8230/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та повернення стягувачу у справі № 757/8230/13-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», далі ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив суд визнати виконавчий лист від 17 березня 2014 року таким, що не підлягає виконанню, та зупинити виконавчі дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Горбача І. С. у виконавчому провадженні № 57293843 /т. ІІ а. с. 193-197/. Подану до суду заяву ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що ПАТ «ДельтаБанк» не повідомляє заявнику вартість кредиту після продажу активів АТ «УкрСиббанк», відкриття виконавчого провадження сталося лише на підставі заяви від 17 вересня 2018 року за підписом представника ПАТ «ДельтаБанк», хоча банк знаходиться у процесі ліквідації - у нього відібрана банківська ліценція та він не є юридичною особою, виконавчий лист не було повернено суду, що його видав, у додатку до згадуваної заяви відсутній текст рішення від 11 листопада 2013 року, який було проголошено у судовому засіданні. Заявник зазначив, що строк давності виконавчого листа у справі сплив 08 лютого 2015 року, тому його виконання на сьогоднішній день є незаконним. Заявник вказував також, що 28 листопада 2014 року ПАТ «ДельтаБанк» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до нього про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки за кредитним договором, та ухвалою суду від 29 серпня 2016 року залишено позовну заяву без розгляду. Посилався на те, що апеляційна інстанція ухвалою від 01 лютого 2017 року визнала апеляційну скаргу ПАТ «ДельтаБанк» неподаною та відмовила у відкритті провадження, а Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ залишив касаційну скаргу банку без задоволення. Заява ОСОБА_3 містить посилання також на кримінальне провадження № 0000151.

Учасники розгляду справи у судове засідання не з'явилися, від приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Горбача І. С. до суду надійшли письмові пояснення на заяву боржника ОСОБА_3, у яких він просив відмовити у задоволенні вимог заяви, посилаючись на додані до пояснень письмові докази. Інші заяви з процесуальних питань чи по суті порушеного питання заявником ОСОБА_3 до суду не надходили.

За приписами частини третьої ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі частини другої ст. 197 ЦПК України, справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року, що набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено /т. ІІ а. с. 78-84, 94-95, 132-139/.

29 листопада 2013 року ухвалою суду внесено виправлення до рішення суду у справі від 11 листопада 2013 року - виправлено описку, допущену в його резолютивній частині - помилково пропущено при зазначенні стягнення судового збору «в рівних частинах з кожного» та при зазначенні солідарного стягнення про стягнення «солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.» /т. ІІ а. с. 94-95/ .

17 березня 2014 року видано виконавчий лист щодо стягнення коштів з ОСОБА_3, який пред'явлено до виконання до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. Постановами державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Євпатової Т. Г. від 08 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 4432554 по виконанню рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_3 та накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренка А. М. від 16 серпня 2017 року у виконавчому провадженні № 44325544 повернено виконавчий документ стягувачу, оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, крім того, у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, при цьому зазначено, що залишок боргу становить 1 590 259, 89 грн, залишок виконавчого збору - 159 025, 99 грн /т. ІІ а. с. 248-249/.

У той же час, 25 вересня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбачем І. С. відкрито провадження № 57293843 щодо виконання рішення суду від 11 листопада 2013 року щодо ОСОБА_3 та постановою про арешт майна боржника, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, накладено арешт на все невизначене рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3 /т. ІІ а. с. 250-251/.

Окрім того, постановою від 25 вересня 2018 року також накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів божника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 749 285, 88 грн /т. ІІ а. с. 252-253/.

Також постановою 11 жовтня 2018 року у межах виконавчого провадження № 57293843 накладено арешт на банківські рахунки заявника, відкриті у АТ «УкрСиббанк», та на всіх відкритих рахунках, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів божника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 749 285, 88 грн /т. ІІ а. с. 254-255/.

Відповідно до частини першої ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною другою ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Розділом VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомої цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно частини п'ятої ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, як і аналогічно було вказано у частині третій ст. 23 Закону від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з неможливістю у повному обсязі або частково виконати рішення строк, пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а у разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно частини першої ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За частиною п'ятою ст. 37 вказаного Закону, повернення виконавчого документи з вказаних підстав не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до пункту п'ятого Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тобто, строк пред'явлення виконавчого листа, котрий був повернений стягувачу постановою 16 серпня 2017 року, слід відраховувати саме з цієї дати, тому він не сплив.

Особа, яка обирається (призначається) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи є уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лйснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В. В. керівник з 03 березня 2015 року).

Відповідно до відомостей що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «Дельта Банк» перебуває в стані припинення.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року № 619, продовжено строк здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та строк повноважень ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В. В. до 04 жовтня 2019 року.

Заява про примусове виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва №757/8230/13-ц від 17 березня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь банку, була подана представником останнього - ОСОБА_10, повноваження якої визначені довіреністю від 23 липня 2018 року, що видана та підписана уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ДельтаБанк» Кадировим В. В.

Окрім того, на підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04 квітня 2019 року № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ДельтаБанк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «ДельтаБанк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов'язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кадирову В. В. строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно.

Відповідно до частини другої ст. 48. Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про повернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній га іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частини першої, другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, зокрема, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем (г:д час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Так, як встановлено судовим розглядом, 25 вересня 2018 року при відкритті виконавчого провадження № 57293843, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбачем І. С., були винесені постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, при проведенні виконавчого провадження приватним виконавцем Горбачем І. С. отримано повідомлення від AT «УКРСИББАНК» про відкриття боржнику рахунків, тому відповідно до приписів частини другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавцем була винесена постанова про арешт котів боржника та направлена до AT «УКРСИББАНК».

Заявник посилається на невідповідність тексту резолютивної частини рішення суду від 11 листопада 2013 року тексту, вказаному у виконавчому листі, що був виданий 17 березня 2014 року, проте, як вже зазначалося у матеріалах справи міститься ухвала суду від 29 листопада 2013 року, якою виправлено описку, допущену в його резолютивній частині, що полягала у тому, що було помилково пропущено при зазначенні стягнення судового збору «в рівних частинах з кожного» та при зазначенні солідарного стягнення про стягнення «солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.» /т. ІІ а. с. 94-95/ .

Окрім того, судові рішення Святошинського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва та Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, на які заявник посилається, суду не надано, як і документів щодо вказаного кримінального провадження № 0000151.

Таким чином, заява про визнання виконавчого листа, виданого 17 березня 2014 року, таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Заявник також порушив перед судом питання зупинення здійснення виконавчих дій приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Горбача І. С. у виконавчому провадженні № 57293843, що також може бути задоволено, оскільки суд касаційної інстанції, а не першої, у разі необхідності, за клопотанням особи, вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, як закріплено у нормі абзацу другого частини восьмої статті 394 ЦПК України.

Також спеціальний Закон України «Про виконавче провадження» не наділяє такими повноваженнями суд при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1-20, 352, 353, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та повернення стягувачу у справі № 757/8230/13-ц, виданий Печерським районним судом м. Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя І. В. Литвинова