Справа № 203/3082/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивач - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Дніпровська міська рада, про виселення з житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ надійшов вищезазначений позов Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, в якому позивач посилався на те, що будинок №80-б по пр.Олександра Поля в м.Дніпро на праві комунальної власності належить територіальній громаді м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради. Рішенням Дніпровської міської ради №35/7 від 26.02.2018 року на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м.Дніпро, балансоутримувачем житлового фонду, управителем майна гуртожитків м.Дніпро, визначено позивача. Таким чином, останній є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого по пр.Олександра Поля,80-б в м.Дніпро. Під час перевірки житлового фонду по розпорядженню голови Дніпровської міської ради, був виявлений факт незаконного заселення до кімнати №212 вказаного гуртожитку відповідача ОСОБА_2 Так, останній в 2014 році не перебував на обліку ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» та рішення про надання йому житлової площі в гуртожитку не приймалось. Робітником вказаного підприємства відповідач ніколи не був. На обліку потребуючих поліпшення житлових умов в органах місцевого самоврядування протягом 2014-2018 років відповідач не перебував та не міг перебувати, так як до 04.09.2018 року був зареєстрованим та проживає у кімнаті №511 гуртожитку по пр.Богдана Хмельницького,14 в м.Дніпро, тобто поліпшення житлових умов не потребує. Згідно листа ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» від 02.2018 року №92 вбачається, що ордер №109 від 26.02.2014 року на зайняття спірної кімнати відповідачу не видавався. В звязку з цим, посилаючись на самовільне, незаконне зайняття відповідачем кімнати №212 в гуртожитку по пр.Олександра Поля,80-б в м.Дніпро, позивач просив прийняти рішення про виселення відповідача з вказаного житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вселився в спірну кімнату у передбаченому законом порядку, на підставі виданого ордеру на вселення власником гуртожитку в особі ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод». Також посилався на те, що саме вказане товариство є власником гуртожитку, останній в комунальну власність не передавався, а тому позивач не мав правових підстав для предявлення розглядаємого позову.

Представник третьої особи підтримав заявлений позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.5,6 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.2 ст.128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сімям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Стаття 129 ЖК Української РСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

У пункті 10 Примірного положення (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі.

Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.

Підстави для виселення з гуртожитку визначені ст.132 ЖК Української РСР, а також п.п.40-44 Примірного положення (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, п.44 Примірного положення передбачено, що громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених ч.1 ст.116 ЖК Української РСР.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 з 26.04.2010 року є зареєстрованим в кімнаті №51 гуртожитку по вул.Героїв Сталінграду,14 (на теперішній час пр.Б.Хмельницького) в м.Дніпро, де на його імя відкрито особовий рахунок №3-014511.

Як зазначив відповідач 26.02.2014 року ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» йому було видано ордер №109 на зайняття кімнати №212 в гуртожитку по пр.Кірова,80-б (на теперішній час пр.ОСОБА_4) в м.Дніпропетровську (на теперішній час м.Дніпро), де на його імя позивачем було відкрито особовий рахунок №3-580212.

До позовної заяви позивачем було надано корінець ордеру №109 від 26.02.2014 року, підписаний помічником голови правління-начальником ВСП та АО ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод». Підставою для надання площі в гуртожитку зазначено лист №137 від 13.02.2014 року.

Поряд з цим, згідно листа ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» від 02.2018 року вбачається, що за період з 25.12.2013 року по 20.05.2015 року ордер на імя відповідача ОСОБА_2 не видавався, а лист №137 від 13.02.2014 року на підприємстві не реєструвався.

Таким чином, наявний корінець до ордеру №109 від 26.02.2014 року судом не визнається належним та допустимим доказом видачі самого ордеру та факту надання відповідачу спірної кімнати в гуртожитку в користування у передбаченому законом порядку.

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 26.04.2010 року є зареєстрованим в кімнаті №51 гуртожитку по пр.Б.Хмельницького,14 в м.Дніпро, де на його імя відкрито особовий рахунок №3-014511.

У спірну кімнату №212 в гуртожитку по пр.Олександра Поля,80-б в м.Дніпро у передбаченому законом порядку (згідно ордеру, виданого на підставі рішення адміністрації власника гуртожитку) відповідач не вселявся, за вказаною адресою не зареєстрований та, як не заперечував останній, фактично не проживає.

Крім того, факт не проживання відповідача в спірній кімнаті підтверджується наданим позивачем актом про не проживання від 12.06.2018 року.

За вказаних обставин, оскільки відповідач не має правових підстав для проживання в спірній кімнаті та останню фактично не займає, суд приходить до висновку про відсутність факту порушення прав позивача та підстав для виселення відповідача.

Також суд враховує, що в обґрунтування підстав предявленого позову позивач посилався на те, що гуртожиток по пр.Олександра Поля,80-б в м.Дніпро перебуває у комунальної власності територіальної громади м.Дніпро в особі Дніпровської міської ради та закріплений на праві господарського відання за позивачем.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що на момент розгляду справи вказаний гуртожиток перебуває у власності ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод». Будь-яких належних та допустимих доказів тому, що гуртожиток в передбаченому законом порядку, зокрема, шляхом прийняття відповідного рішення третьою особою в порядку, передбаченому ст.26 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», було передано та прийнято в комунальну власність, позивачем та третьою особою суду не представлено.

Відповідно не надано і доказів та не наведено правових підстав, щодо закріплення гуртожитку, як обєкту комунальної власності, за позивачем на праві господарського відання.

В звязку з цим, в задоволенні позову також слід відмовити з підстав його предявлення неналежним позивачем.

Враховуючи відмову в задоволенні позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9,128,129 ЖК Української РСР, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Дніпровська міська рада, про виселення з житлового приміщення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак