Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: представника позивача - адвоката Ніколенко О.В.,

представника відповідача-1 - ОСОБА_2,

представника відповідачів-2,3 - адвоката Прокопенко Т.Ю.,

представника третьої особи - Грицик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест-Проект», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемним та недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати: 1) нікчемним договір банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013р., укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5; 2) недійсним договір відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р., укладеного між ОСОБА_5 та ПрАТ«Агрофірма «Троянда»; 3) недійсним договір про відступлення права вимоги № ВПВ-01/12-01/15 від 12.01.2015р., укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Будінвест-Проект».

Позов мотивований тим, що відповідно до рішення правління НБУ від 02.06.2016 р. № 46-рш розпочато процедура ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик», під час якої проводилась перевірка правочинів, вчинених до запровадження тимчасової адміністрації Банку. Під час даної перевірки було встановлено, що 13.12.2013 р. між ПАТ КБ «Хрещатик» та ПрАТ «Агрофірма «Троянда» укладено кредитний договір № 52-47/1-13, відповідно до умов якого Банк надав Товариству, як позичальнику, кредит у формі відновлюваної відкличної кредитної лінії в сумі 145 000 000,0 грн. з терміном повернення до 12.12.2016 р. До введення тимчасової адміністрації між ПАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5 укладений Договір банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р. на суму 6 000 000,0 дол.США, на забезпечення якого були укладені договори іпотеки №№ 52-47/1-13/1 та 52-47/1-13/2. Рішенням Шевченківського районного суду від 04.08.2014 р. з Банку стягнуто дані кошти на користь вкладника ОСОБА_5, який в подальшому відповідно до договору № 12/01-15 від 12.01.2015 р. відступив право вимоги до Банку на суму 4 320 000,0 дол.США за договором № 222D-439476. 12.01.2015 р. за договором № ВПВ-01/12-01/15 ОСОБА_5 відступив ТОВ «Будінвест-Проект» право вимоги до Банку на суму 1 680 000,0 дол.США. 01.04.2016 р. ПрАТ«Агрофірма «Троянда» та ТОВ «Будінвест-Проект» відповідними заявами повідомили Банк про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в рахунок погашення заборгованості на суму 4 320 000,0 дол.США та 1 680 000,0 дол.США. Рішенням Господарського суду м.Києва від 20.12.2016 р. визнані припиненими зобов'язання за вищевказаним кредитним договором № 52-47/1-13 від 13.12.2013 р. та договорами іпотеки. Стверджує, що грошові кошти в розмірі 6 000 000,0 дол.США ОСОБА_5 на рахунок Банку фактично не вносились, оскільки це підтверджено висновком судово-економічної експертизи від 03.10.2017 р., в зв'язку з чим вважає його нікчемним, а тому і послідуючі договори відступлення ОСОБА_5 прав вимог ПрАТ«Агрофірма «Троянда» та ТОВ «Будінвест-Проект» вважає недійсними.

Представником відповідача ОСОБА_5 подано відзив на позов, в якому сторона відповідача-1 заперечує проти позову, мотивуючи тим, що доводи позивача про нікчемність Договору банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р. між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Хрещатик» спростовуються рішенням Шевченківського райсуду м.Києва від 04.08.2014 р. у цивільній справі № 761/17853/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Хрещатик», яким була стягнута заборгованості за даним договором. Тим самим, судовим рішенням був встановлений факт укладення між сторонами даного договору та невиконання Банком своїх зобов'язань за ним. Доводи позивача про недійсність договорів про відступлення прав вимоги від 12.01.2015 р. між ОСОБА_5 і ПрАТ «Троянда» та між ОСОБА_5 і ТОВ «Будінвест-Проект» також спростовуються відповідно рішеннями Господарського суду м.Києва від 20.12.2016 р. у господарській справі № 910/18524/16 та від 25.11.2016 у господарській справі № 910/18524/16т за позовами відповідно ПрАТ «Троянда» та ТОВ «Будінвест-Проект» до ПАТ КБ «Хрещатик», якими було встановлено укладання договорів відступлення прав стосовно дійної вимоги. Зазначає, вказані судові рішення набули законної сили, а тому встановлені ними обставини не підлягають повторному доказуванню. Звертає увагу суду на пропуск позивачем строку позовної давності.

Представниками відповідачів ПрАТ«Агрофірма та ТОВ «Будінвест-Проект» подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача-2 та відповідача-3 заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що Договір банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р., укладений між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Хрещатик», не може вважатись нікчемним, оскільки рішенням Шевченківського райсуду м.Києва від 04.08.2014 р., яке набуло законної сили, був встановлений факт укладання даного договору, в зв'язку з чим була стягнута сума заборгованості за даним Договором. Рішеннями Господарського суду м.Києва у справі за участю ПАТ КБ «Хрещатик», що також набули законної сили, якими припинялись зобов'язання, було встановлено, що Договори про відступлення прав вимоги від 12.01.2015 р. між ОСОБА_5 і ПрАТ «Троянда» та між ОСОБА_5 і ТОВ «Будінвест-Проект» були укладені стосовно дійсної вимоги. Вважає, що висновок судово-економічної експертизи від 03.10.2017 р., копія якого додана до позову, не може бути допустимим та достовірним доказом у цій справі, оскільки така експертиза проведена в рамках кримінального провадження.

Крім того, представниками відповідача-1 та відповідача-2 подана заява про застування строку позовної давності, мотивуючи тим, що позивачем пропущений встановлений законом 3-річний строк, оскільки перебіг строку для визнання правочину нікчемним починається 08.11.2013 р., для визнання правочину недійсними - 12.01.2015 р., а з позовом позивач звернувся лише 01.08.2018 р.

Представник третьої особи були подані письмової пояснення, в яких зазначено на те, що позивачу стало відомо про існування договору банківського вкладу лише після введення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ КБ «Хрещатик» тимчасової адміністрації - 05.04.2016 р., а тому позивач дізнався про порушення свої прав лише з даної дати, а тому вважає не пропущеним строк для звернення до суду з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзивах.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію сторони позивача та просив задовольнити позов.

Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04 серпня 2014 року ухвалено рішення Шевченківського районного суду м. Києва в цивільній справі № 761/17853/14-ц за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та стягнення боргу. Вказаним рішенням було задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та стягнуто на його користь з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» кошти за укладеним між сторонами Договором банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р. у сумі 6 000 000,0 дол.США.

Відповідно до договору № 12/01-15 від 12.01.2015 р. ОСОБА_5, як кредитор, відступив ПрАТ «Агрофірма «Троянда», як новому кредитору, право грошової вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу на суму 4 320 000,0 дол.США.

Відповідно до договору № ВЦВ-01/12/01-15 від 12.01.2015 р. ОСОБА_5, як кредитор, відступив ТОВ «Будінвест-Проект», як новому кредитору, право грошової вимоги за вищевказаним договором банківського вкладу на суму 1 680 000,0 дол.США.

01.04.2016 р. ПрАТ «Агрофірма «Троянда» за заявою № 390/1 заявило ПАТ КБ «Хрещатик» про зарахування зустрічних однорідних вимог Банку щодо повернення коштів в сумі 4 320 000,0 дол.США в рахунок погашення заборгованості Товариства за Кредитним договором № 52-47/1-13 від 13.12.2013 р., укладеним з Банком.

01.04.2016 р. ТОВ «Будінвест-Проект» за заявою № 37 заявило ПАТ КБ «Хрещатик» про зарахування зустрічних однорідних вимог Банку щодо повернення коштів в сумі 1 680 000,0 дол.США в рахунок погашення заборгованості Товариства за Кредитним договором № 56-47/1-13 від 13.12.2013 р., укладеним з Банком.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 р. у справі № 910/18524/16 повністю задоволено позов ПрАТ «Агрофірма «Троянда» до ПАТ КБ «Хрещатик», в т.ч. визнано припиненим забов'язання Товариства за зазначеним вище кредитним договором № 52-47/1-13 від 13.12.2013 р. Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 р. та постановою Вищого господарського суду України від 18.07.2017 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2016 р. у справі № 910/17149/16 повністю задоволено позов ТОВ «Будінвест-Проект до ПАТ КБ «Хрещатик», в т.ч. визнано припиненим забов'язання Товариства за зазначеним вище кредитним договором № 56-47/1-13 від 13.12.2013 р. Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 р. та постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.05.2018 р. продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» по 05.06.2020 р.

Правочин - правомірна, вольова дія суб'єкта правовідносин, що спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Цивілістичне розуміння правочину побудоване на презумпції його правомірності (ст.204 ЦК України), що є проявом засад цивільного законодавства, які ґрунтуються на справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК України). Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Цей підхід надає можливість класифікувати неправомірні правочини на дві групи: правочини, недійсність яких встановлена законом та правочини, недійсність яких повинна визнаватися судом. Перша група правочинів отримала назву - нікчемних, друга - недійсних (оспорюваних) правочинів.

Відпрвідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в моментв чинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частною першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Статтю 203 ЦК України визначено, що: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи позовні вимоги щодо нікчемності Договору банківського вкладу № 222Р-439476 від 08.11.2013 р. суд виходить з того, що доводи позивача спростовуються судовим рішенням від 04 серпня 2014 р., ухваленим Шевченківським районним судом м.Києва в цивільній справі № 761/17853/14-ц про задоволення позову ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Хрещатик» зі стягненням з Банку на користь ОСОБА_5, як вкладника, кошти за вкладом у сумі 6 000 000,0 дол.США.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяви Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про захист прав споживача та стягнення боргу.

Окрім того, 08 листопада 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенко Ігор Іванович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року.

Приписами ст.82 ч.4 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду у цивільній справі 761/17853/14-ц за участю ПАТ КБ «Хрещатик» встановлено, що Договір банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р. було укладено між сторонами та Банк не виконав свої зобов'язання за таким договором.

А відтак, суд не приймає до уваги твердження Позивача про недійсність (нікчемність) договору вкладу, оскільки це суперечить рішенню Шевченківського суду міста Києва, яким встановлено наявність зобов'язань за цим договором.

Крім того, суд не приймає до уваги надану позивачем копію висновку №1449 від 03.10.2017 судової економічної експертизи, проведеної по адвокатському запиту від 18.09.2017 № 152 по матеріалам кримінального провадження № 00000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.218-1 КК України, оскільки на підставі ст.78 ЦПК України даний доказ є недопустимим у цивільній справі.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача в частині нікчемності договору банківського вкладу від 08.11.2013 р. є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимог щодо недійсності Договору про відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р., суд вважає, що доводи позивача спростовуються судовим рішенням, яке набуло чинності.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.12.2016 р., яке набуло законної сили, у справі № 910/18524/16 за позовом ПрАТ «Агрофірма «Троянда», ТОВ «Біонік Ленд», ТОВ «Будівельний форум» до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання зобов'язань припиненими, було встановлені такі обставини:

1.13.12.2013 р. між ПрАТ «Агрофірма «Троянда» та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено Кредитний договір № 52-47/1-13.

2.Між ПрАТ «Агрофірма «Троянда» та ОСОБА_5 був укладений Договір № 12/01-15 про відступлення права вимоги від 12,01.2015 р., відповідно до якого ПрАТ «Агрофірма «Троянда» набуло право вимоги до ПАТ «КБ «Хрещатик» на суму 4 320 000 доларів США за Договором № 222D-439476 від 08.11.2013 р. банківського вкладу «До дня заощаджень» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (400 днів), що був укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5.

3.Наявність заборгованості ПАТ «КБ «Хрещатик» за вказаним Договором вкладу підтверджена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. у справі № 761/17853/14-ц.

4.ПрАТ «Агрофірма «Троянда» набуло право вимоги до ПАТ «КБ «Хрещатик» на загальну суму 4 320 000 доларів США за Договором банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р.

5.Станом на 01.04.2016 р. (день направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог) заборгованість ПАТ «КБ «Хрещатик» перед ПрАТ «Агрофірма «Троянда» становила 4 320 000.00 доларів США.

6.Зобов'язання ГІАТ «КБ «Хрещатик» перед ПрАТ «Агрофірма «Троянда» є грошовими та такими, строк виконання яких настав.

7.Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. у справі № 761/17853/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «Хрещатик» встановлено, що ОСОБА_5 02.04.2014 р. звернувся до банку з вимогою про дострокове повернення вкладу за Договором банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р.

8.Рішенням суду у цивільній справі за участю ПАТ «КБ «Хрещатик» встановлено, що строк виконання зобов'язань за Договором банківського вкладу настав 02.04.2014 р.

Таким чином, судовим рішенням у господарській справі за участю ПАТ «КБ «Хрещатик», яке набуло чинності, встановлено, що Договір про відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р. між ПрАТ «Агрофірма «Троянда» та ОСОБА_5 був укладений стосовно дійсної вимоги.

Відповідно до ст.82 ч.4 ЦК України зазначені обставини не підлягають доказуванню у цій цивільній справі.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача в частині недійсності Договору про відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р. є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині недійсності Договору про відступлення права вимоги № ВПВ-01/12-01/15 від 12.01.2015 р. суд вважає, що доводи позивача спростовуються судовим рішенням, яке набуло чинності.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.11.2016 р., яке набуло законної сили, у справі № 910/17149/16 задоволений позов ТОВ «Будінвест-Проект», ТОВ «Будівельний форум», ПрАТ «Агрофірма «Троянда» до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» встановлені наступні обставини стосовно Кредитного договору № 56-47/1-13 від 24.12.2013 р., Договору відступлення права вимоги № ВПВ-01/12-01/15 від 12.01.2015 р. та припинення зобов'язань за цим Кредитним договором:

1.24.12.2013 р. між ТОВ «Будінвест-Проект» та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено Кредитний договір № 56-47/1-13.

2.Між ТОВ «Будінвест-Проект» та ОСОБА_5 був укладений Договір № ВПВ-01/12-01/15 про відступлення права вимоги від 12.01.2015 р., відповідно до якого ТОВ «Будінвест-Проект» набуло право вимоги до ПАТ «КБ «Хрещатик» на суму 1 680 000 доларів США за Договором № 222D-439476 від 08.11.2013 р. банківського вкладу «До дня заощаджень» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (400 днів), що був укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5.

3.Заборгованість за Договором № 222D-439476 від 08.11.2013 р. банківського вкладу стягнута з ПАТ «КБ «Хрещатик» рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. у справі № 761/17853/14-ц.

4.ТОВ «Будінвест-Проект» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму З 680 000 доларів США за Договором банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013 р. та Договором банківського вкладу № 222D-438868 від 07.11.2013 р.

5.Рішеннями судів у цивільних справах (рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. у справі № 761/17853/14-ц та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2014 р. у справі № 761/17909/14-ц ) за участю ПАТ «КБ «Хрещатик» встановлено, що строк виконання зобов'язань за договорами банківського вкладу настав 02,04.2014 р.

6.Станом на 01.04.2016 р. (день направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог) заборгованість ПАТ «КБ «Хрещатик» перед ТОВ «Будінвест-Проект» становила 3 680 000 доларів США, а зобов'язання відповідача перед ТОВ «Будінвест- Проект» є грошовими та такими, строк виконання яких настав.

Таким чином, судовим рішенням у господарській справі за участю ПАТ «КБ «Хрещатик», яке набуло чинності, встановлено, що Договір про відступлення права вимоги № ВПВ-01/12-01/15 від 12.01.2015 р. між ТОВ «Будінвест-Проект» та ОСОБА_5 був укладений стосовно дійсної вимоги.

Відповідно до ст.82 ч.4 ЦК України зазначені обставини не підлягають доказуванню у цій цивільній справі.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача в частині недійсності Договору про відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р. є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд погоджується із твердження сторони відповідача про правомірність оспорюваних позивачем правочинів, оскільки вони відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки суд дійшов висновку про правомірність вищевказаних правочинів, то підстави вважати, що порушені цивільні права позивача відсутні.

Перевіряючи доводи відповідачів про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду, суд виходить з такого.

Загальновідомим є той факт, що з 05.06.2016 р. Фондом ГВФО в ПАТ КБ «Хрещатик» запроваджена тимчасова адміністрація.

Відповідно до статті 38 ч. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом 01 серпня 2018 р., а відтак, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності. В зв'язку з чим, не погоджується із твердженнями сторони відповідача в цій частині.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними, не заснованими на законі та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню і сплачений позивачем при подачі позову судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 6, 12, 15, 203, 215 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 76, 77-81, 89, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідній положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Хрещатик, 8-А; ) до ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РПОКПП НОМЕР_1), Приватного акціонерного товариства «Агрофірма «Троянда» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Осиповського, 1-А; ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінвест-Проект» (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Мечникова, 8, кімн.22; ), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17; ) про визнання нікчемним договору банківського вкладу № 222D-439476 від 08.11.2013р., укладеного між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5, та визнання недійсними договору відступлення права вимоги № 12/01-15 від 12.01.2015 р., укладеного між ОСОБА_5 та ПрАТ«Агрофірма «Троянда», і договору про відступлення права вимоги № ВПВ-01/12-01/15 від 12.01.2015р., укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «Будінвест-Проект», - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова