Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 607/14606/17

провадження № 61-46983св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І., та Державної казначейської служби України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2018 року у складі судді Черніцької І. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУ НП в Тернопільській області), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) про відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовував тим, що 28 листопада 2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - ЄРДР) були внесені відомості щодо вчиненого відносно нього злочину, передбаченого частиною першою статті 161 КК України (дискримінація його за політичною ознакою під час виборів до місцевих рад у 2015 році).

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області від 29 січня 2016 року кримінальне провадження закрите.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року вказана постанова скасована, а матеріали провадження повернуті до органу досудового розслідування для продовження розслідування.

З 14 квітня 2016 року (дата отримання цієї ухвали) органом досудового розслідування зазначена ухвала слідчого судді не виконувалась - не був проведений додатковий допит його як потерпілого, не вирішене його клопотання про проведення окремих слідчих дій та не виконані у повному обсязі вимоги прокурора.

Ухвалою слідчого судді від 29 червня 2017 року зобов'язано слідчого розглянути його (ОСОБА_3) клопотання про проведення окремих слідчих дій від 27 березня 2017 року.

Не зважаючи на вказані обставини, жодних дій органом досудового розслідування так і не було вчинено.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив стягнути з ДКС України грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 460 800 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ДКС України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 В 1 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Суд зробив висновок про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2018 року змінено, резолютивну частину рішення викладено в такій редакції:

«Стягнути на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Казначейську службу України 3 723 грн.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення компенсації моральної шкоди, однак, урахувавши ступінь вини слідчого СВ ТВП ГУ НП у Тернопільській області, засади розумності та справедливості, вважав доцільним збільшити відшкодування до 3 723 грн (розміру мінімальної заробітної плати).

Короткий зміст касаційних скарг

У листопаді 2018 року до суду касаційної інстанції від ДКС України надійшла касаційна скарга, у якій її представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Представник ГУ НП у Тернопільській області також подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 13 грудня 2018 року та від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за вищевказаними касаційними скаргами та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року повернуто відзив ОСОБА_3

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників у складі колегії із п'яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги ДКС України

При ухваленні оскаржених рішень суди попередніх інстанцій не врахували, що реалізація позивачем процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження у порядку статті 303 КПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Крім того, факт неправомірності рішення, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування має бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватися відповідним судовим рішенням.

Однак ухвалами слідчого судді від 06 квітня 2016 року та від 29 червня 2017 року у справі № 607/1284/16-к бездіяльність правоохоронного органу чи його рішення протиправними не визнавалися.

Доводи касаційної скарги ГУ НП у Тернопільській області

Представник ГУ НП у Тернопільській області зазначає, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження завдання йому органом досудового розслідування моральної шкоди - у справі відсутні будь-які довідки із закладів охорони здоров'я, які свідчать про погіршення його самопочуття у зв'язку з душевними стражданнями, пов'язаними з бездіяльністю органу досудового розслідування.

Обставини справи

Суди встановили, що 08 листопада 2015 року до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 161 КК України.

Підставою для внесення таких відомостей була ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року в справі № 607/17676/15-к, якою зобов'язано начальника слідчого відділу ТВП ГУ НП в Тернопільській області виконати дії відповідно до вимог статті 214 КПК України щодо визначення слідчого для внесення відповідних відомостей за заявою ОСОБА_3 від 19 жовтня 2015 року до ЄРДР та здійснення досудового розслідування.

У ході проведення слідчих дій ОСОБА_3 був допитаний як потерпілий у кримінальному провадженні щодо порушення рівноправності громадян, про що складено протокол допиту від 26 грудня 2015 року.

Постановою старшого слідчого СВ ТВП ГУ НП в Тернопільській області від 29 січня 2016 року закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину.

ОСОБА_3 оскаржив вказану постанову у судовому порядку.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року в справі № 607/1284/16-к скасовано постанову старшого слідчого СВ ТВП ГУ НП в Тернопільській області від 29 січня 2016 року, матеріали кримінального провадження повернуто СВ ТВП ГУ НП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно було виконати зазначені у мотивувальній частині ухвали процесуальні дії.

29 червня 2017 року у справі № 607/1284/16-к слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду постановлено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Заросінської Х. О. у кримінальному провадженні задоволено. Зобов'язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_3 про проведення окремих слідчих дій від 27 березня 2017 року.

ОСОБА_3 розцінював тривале невиконання ухвал слідчого судді як бездіяльність органу досудового розслідування, внаслідок чого вважав, що йому була завдана моральна шкода.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія дійшла висновку про залишення їх без задоволення, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Задовольняючи частково позов, суди виходили з того, що внаслідок неправомірної бездіяльності органу досудового розслідування ОСОБА_3 зазнав душевних страждань, що є підставою для відшкодування грошової компенсації моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з цими висновками судів з таких підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Ураховуючи те, що факт бездіяльності слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області встановлений ухвалами слідчого судді від 06 квітня 2016 року та від 29 червня 2017 року, якими було зобов'язано слідчого вчинити відповідні слідчі дії у кримінальному провадженні, суди попередніх інстанцій зробили обґрунтовані висновки на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди апеляційний врахував ступінь вини слідчого органу досудового розслідування, засади розумності та справедливості.

Колегія відхиляє доводи касаційної скарги ДКС України про те, що вищевказаними ухвалами слідчого судді бездіяльність правоохоронного органу чи його рішення протиправними не визнавалися, однак наявність судового рішення про визнання його бездіяльності неправомірною є обов'язковою, а також доводи про те, що реалізація позивачем процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження у порядку статті 303 КПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Питання наявності між сторонами деліктних зобов'язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, скаржник не врахував, що спірні деліктні правовідносини виникли у зв'язку із завданням моральної шкоди внаслідок бездіяльності слідчого органу досудового розслідування, тобто через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

Схожий по суті правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Прийняття слідчим суддею ухвал від 06 квітня 2016 року та від 29 червня 2017 року, якими матеріали кримінального провадження направлено для продовження розслідування та зобов'язано слідчого вчинити окремі процесуальні дії, є достатньою підставою для застосування до спірних правовідносин норм, які покладають на органи державної влади - органи досудового розслідування та ДКС України відповідальність за деліктні правопорушення.

Інші доводи касаційних скарг на законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій не впливають, висновків судів не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2018 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. І. Крат