Дата документу 17.04.2019 Справа № 335/2427/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/2427/19 Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1622/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільщенкова Сергія Олександровича, третя особа - Суб'єкт державної реєстрації прав Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільщенкова Сергія Олександровича, третя особа - Суб'єкт державної реєстрації прав Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2019 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільщенкова Сергія Олександровича, третя особа - Суб'єкт державної реєстрації прав Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені з приводу скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що є публічно-правовим, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим у відкритті провадження слід відмовити на підставі ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Проте, апеляційний суд не може погодись із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_3 подано позов, в якому вона просить визнати незаконною державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень винесеного державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. від 13 грудня 2018 року (з відкриттям розділу), індексний номер:44591956 (час внесення 14:36) від 13.12.2018 року щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Правовим обґрунтуванням позовних вимог є те, що право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовим способом, виникає у випадку залишення без задоволення вимог іпотеко держателя щодо усунення порушень основного зобов'язання або умов договору згідно зі ст.. 35 Закону України «про іпотеку». Іпотекодержатель має право набути у власність предмет іпотеки на наступний день після спливу строку усунення порушень основного зобов'язання, вказаного у письмовій вимозі, надісланій боржнику та іпотекодержателю якщо у вказаний час вказані порушення не будуть усунені або вимога буде залишена без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки відповідно до вимог чинного законодавства.

Аналіз зазначених фактичних обставин з урахуванням суб'єктного складу спору, дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між учасниками про право цивільне, зокрема право власності на нерухоме майно, у межах якого можуть бути розв'язані й питання пов'язані з реєстрацією права власності на вищевказане нерухоме майно, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Великою Палатою Верховного Суду зокрема, у постанові від 14.03.2018 року у справі №396/2550/17, у постанові від 04.04.2018 у справі №817/1048/16, Верховним Судом України у постанові від 24.01.2017 року у справі №815/6165/14 (Постанова №21-1559а16, 815/6165/14), від 25.01.2019 року у справі № 521/15408/18 провадження №61-48881ск18.

Однак, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не з'ясував підстави заявленого позову, порушив норми процесуального права що регулюють питання предметної та суб'єктної юрисдикції, що призвело до постановлення помилкової ухвали про відмову у відкритті провадження.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цій справі скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: