Житомирський апеляційний суд
Справа №278/275/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І.В.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/275/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,26 га із кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться в селі Новоселиця Кам'янської сільської ради, Житомирського району Житомирської області. Заяву обґрунтовувала тим, що вищезгадана земельна ділянка набута нею та відповідачем під час шлюбу за спільні сімейні кошти та оформлена на ОСОБА_2 Дана земельна ділянка є предметом спору за її позовом про поділ майна, але відповідач намагається відчужити земельну ділянку без її згоди.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,26 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: с. Новоселиця Кам'янської сільської ради, Житомирського району Житомирської області.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позов відмовити. Зазначає, що в ухвалі суд не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову не містить пропозицій щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення. Заява про забезпечення позову розглянута з порушенням строків, установлених частиною першою ст.153 ЦПК України, оскільки ухвала, що оскаржується, винесена на п'ятий день після надходження заяви до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом першим частини першої ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суду належить виходити із співмірності негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із матеріалів цивільної справи вбачається та судом установлено, що предметом спору в даній справі є земельна ділянка загальною площею 0,26 га із кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована в с. Новоселиця Кам'янської сільської ради, Житомирського району Житомирської області, та цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства.

Із державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, який виданий Кам'янською сільською радою Житомирського району Житомирської області 22 червня 2009 року, вбачається, що власником земельної ділянки загальною площею 0,26 га із кадастровим номером НОМЕР_1 є ОСОБА_3 (а.с.12).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що, перебуваючи в шлюбі з позивачем, придбав спірну земельну ділянку в ОСОБА_3, в інтересах якої діяв представник, та отримав державний акт на право власності, який оформлений на його ім'я. Не заперечив й щодо наміру відчуження нерухомого майна.

Оскільки предметом спору є поділ спірної земельної ділянки, то вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову цілком відповідають предмету та підставам позову і забезпечують баланс прав та інтересів учасників спірних правовідносин, оскільки у разі, якщо суд при розгляді справи по суті дійде висновку, що спірна земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, то у випадку її відчуження ОСОБА_2 може зникнути предмет спору.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.

Обставини, з якими закон пов'язує обов'язок суду застосувати зустрічне забезпечення, не встановлені, а докази, які б їх доводили, суду не надані.

Недотримання судом строків, передбачених частиною першою ст.153 ЦПК України, не вплинуло на права відповідача.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 22 квітня 2019 року.