Справа № 640/6258/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (61054, м.Харків, вул. Академіка Павлова, б. 140, кв. 428) до ОСОБА_2 (61168, м.Харків, вул. Героїв Праці, б. 12, кв.49) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, на підставі ст.ст.150, 180, 182-184 Сімейного кодексу України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 02 квітня 2016 року уклали шлюб, від якого подружжя мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Наразі в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді справа про розірвання між ними шлюбу. Позивач зазначає, що відповідач мешкає окремо від них з дитиною, у вихованні дитини участі не приймає, працює, однак регулярної матеріальної допомоги дитині не надає, чим ставить позивача в скрутний матеріальний стан, тому просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, подала 23.04.2019 на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, 23.04.2019 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі ј від заробітної плати, посилаючись на нестабільний дохід, надання допомоги дитині в добровільному порядку та просив призначити аліменти у фіксованій сумі, що становить 50% прожиткового мінімуму дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, виходячи з наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №282603 сторони перебувають у шлюбі з 02 квітня 2016 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 322.(а.с. 4)

Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 512661 від 21.02.2018 року, від шлюбу подружжя має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, де відповідач вказаний батьком, а позивачка матірю. (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовною заявою зазначає, що їх малолітня дочка мешкає з нею, знаходиться на її утриманні, і відповідачем ця обставина не спростована.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

З наданих відповідачем копій фіскальних чеків вбачається, що відповідач, 05.01.2019, 07.12.2018, 15.01.2019,18.02.2019,25.11.2018, 24.03.2019 перераховував різні суми коштів на користь позивача, однак, з наданих до суду доказів не вбачається систематичності добровільного надання відповідачем матеріальної допомоги дитині на рівні 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Надані відповідачем докази також не спростовують висновків суду щодо необхідності стягнення з нього аліментів на утримання дитини з моменту звернення позивача до суду, а саме з 26 березня 2019 року.

А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів у сумі, пропорційній доходу відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки це є правом позивача, відповідно до вимог ст. 181 СК.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та доводів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги часткове визнання позовних вимог та вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач, як батько зобов'язаний та спроможний сплачувати на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј від його доходу щомісячно, починаючи з 26 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Крім того, суд роз*яснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), що не позбавляє позивача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133,137, 141, 258, 263,265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (61168, м.Харків, вул. Героїв Праці, б. 12, кв.49, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (НОМЕР_2, м.Харків, вул. Академіка Павлова, б. 140, кв. 428, ІПН: НОМЕР_3) аліменти на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову, тобто з 26 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (61168, м.Харків, вул. Героїв Праці, б. 12, кв.49, ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська