Справа № 163/2422/18 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/589/19 Категорія: 26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2018 року засобами поштового зв`язку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 27.03.2007 між банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, які викладені на сайті банку. За умовами вищевказаного договору позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 21600 грн..

Відповідач погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміту тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 22.10.2018 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12093,10 грн., з яких 4689,80 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6589,34 грн. - заборгованість по пені, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 563,96 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно із ст.536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із позовної заяви вбачається, що позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.03.2007, укладеним між банком і ОСОБА_1 шляхом підписання відповідачем заяви, якою він погодився, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг та за умовами якого позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 21600 грн. (а.с.2-4).

До позовної заяви додано розрахунок заборгованості саме за цим договором б/н від 27.03.2007 (а.с.5-9).

Разом із тим, самого договору б/н від 27.03.2007, який був укладеним між банком і ОСОБА_1 шляхом підписання відповідачем заяви, якою він погодився, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг - до позовної заяви не приєднано.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Посилання позивача на відкриття банківського рахунку відповідачу 27.03.2007 року та видачу платіжної картки саме 27.03.2007, про що свідчить заява відповідача - відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних доказів про звернення відповідача до банку до 02.06.2008 та наявність підстав для відкриття банківського рахунку задовго до звернення особи з таким проханням - позивач суду не надав.

До позовної заяви, як доказ позовних вимог приєднано заяву відповідача від 02.06.2008, у якій зазначена сума кредитного ліміту не 21600 грн., а 3000 грн. (а.с.10).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність позивачем укладення кредитного договору із відповідачем 27.03.2007 та наявності будь-якої заборгованості за цим договором і підстав для її стягнення, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволенні позову.

Крім того, позивач у суді першої інстанції не змінював ні підставу, ні предмет позову та не позбавлений можливості захистити своє порушене право за договором, який фактично укладений між сторонами.

Із підписаної 02.06.2008 відповідачем ОСОБА_1 заяви вбачається його згода, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку були надані відповідачу для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.10).

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем 03 червня 2008 року (а.с.11).

Відповідачу надано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом - 3000 грн., базова процентна ставка - 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 1 %. Передбачене право погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з іншої дебетної картки.

Умовами кредитування встановлено базову процентну ставку - 1,9 % в місяць (22,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році; сплату обов`язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості - до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Також передбачено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості двох видів: 1) базова процентна ставка за договором/30 за кожний день прострочення кредиту; 2) 1 % заборгованості, але не менше 10 гривень, що нараховується раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів на суму більше 50 гривень.

Тими ж Умовами кредитування встановлено штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову у випадку порушення строків будь-яких платежів за договором більше 120 днів, а також комісії за моніторинг неактивної карти.

Згідно позовної заяви банк просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 22.10.2018, розмір якої становить 12093,10 грн., з яких 4689,80 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6589,34 грн. - заборгованість по пені, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 563,96 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.2-4).

Договір між сторонами укладено 02 червня 2008 року і цього ж дня відповідачу видано кредитну картку «Універсальна».

До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якого з урахуванням часового виміру визначено умови і правила кредитування не раніше як з 29 липня 2009 року, у той час як відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, чинними станом на 02 червня 2008 року. Цих Умов та правил, з якими відповідач фактично ознайомився у письмовому вигляді і які діяли на дату підписання заяви позивач суду не надав, при цьому безпідставно покликаючись в апеляційній скарзі на те, що це відповідач не надав доказів про його ознайомлення із іншими Умовами та Правилами.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані позивачем розрахунки містять у собі суперечності.

Банк не ставить вимогу стягувати заборгованість по тілу кредиту.

Також не подає доказів розрахунку заборгованості окремо по процентах та окремо по пені.

У заяві відповідача та довідці про умови кредитування визначена базова процентна ставка - 1,9 % в місяць (22,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, а також 2 види пені.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка постійно змінювалася (збільшувалася), але доказів щодо підстав такої зміни - позивачем не надано. Також відсутні докази про повідомлення відповідача будь-яким чином про зміну процентної ставки.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що ним було надано усі належні докази, яких достатньо для ухвалення рішення судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у позивача причин, що об`єктивно не залежали від нього для подання до суду першої інстанції усіх необхідних доказів.

Разом із тим, позивач до апеляційної скарги приєднав виписку по рахунку та довідку про кількість виданих кредитних карток за спірним кредитним договором, які не подавав суду першої інстанції.

З урахуванням вимог ч.3 ст.367 ЦПК України зазначені докази не можуть бути прийняті для дослідження судом апеляційної інстанції.

Крім того, виписка по рахунку не містить розрахунку заборгованості по процентах і по пені, а довідка по видачі кредитних карток з урахуванням дат їх відкриття та терміну дії не підтверджує їх видачу саме за спірним кредитним договором. Зазначене, у тому числі, позбавляє можливості встановлення дати закінчення дії кредитного договору та відповідно визначення кінцевої дати для нарахування процентів за користування кредитом.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, зазначених у позові та наявності у нього заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді