Справа 206/7119/18
Провадження 2/206/320/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про повернення стягненого за виконавчим написом,

за участі представника

позивача ОСОБА_4,

встановив:

27 грудня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» (м. Київ 04070, вул. Андріївська, 4, п/р 6259, МФО 334851) суму у розмірі - 4399,56 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі - 871,20 грн. на його користь в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» (м. Київ 04070, вул. Андріївська, 4, п/р 6259, МФО 334851) та з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 на його користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири)гривні 80 копійок (а.с.2-3).

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.03.2015 року між ним ОСОБА_6 та АТ «ОСОБА_7 Капітал» правонаступником усіх прав та зобовязань якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №GP 7512572, відповідно до якого йому було надано споживчий кредит у сумі 20532,80 грн. 29.09.2017 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис за Кредитним договором про стягнення з нього на користь банку грошових коштів у розмірі 35329 грн. 67 коп., з яких сума простроченої заборгованості за сумою кредиту складає 16345,69 грн., сума простроченої заборгованості за комісією 13062,3 грн., сума простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1237,34 грн.; сума строкової заборгованості за сумою кредиту 4187,11 грн., сума строкової заборгованості за комісією у розмірі 481,82 грн. та сума плати за вчинення виконавчого напису складає 400 грн. 05.04.2018 року ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №55408587 від 19.12.2017 року, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 на підставі вчиненого виконавчого напису. Починаючи з лютого 2018 року по грудень 2018 року, відповідно до відомості про відрахування з пенсії від 14.12.2018 року, яке надано ГУПФУ в Дніпропетровській обл. з нього на підставі виконавчого напису та постанови було стягнуто загальну суму у розмірі 5270,76грн., з них на користь банку, як борг суму у розмірі 4399,56 грн. та на користь приватного виконавця суму виконавчого збору та витрати, виконавчого провадження у розмірі - 871,20грн. 24.10.2018 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято заочне рішення по справі №206/2989/18, яким визнано виконавчий напис, вчинений 29.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1312. таким, що не підлягає виконанню. Отже виходячи відповідачами було безпідставно отримано грошові кошти, так як фактично виконавчий напис за реєстровим номером 1312 від 29.09.2017 року було визнано таким, що не підлягає виконанню, що дає підстави вважати про безпідставність та неправомірність стягнення грошових коштів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 надав письмовий відзив на позовну заяву, за змістом якої, останній вважав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Зазначив, що у відповідності до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення підставі виконавчих написів нотаріусів. Його дії, в тому числі винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2017, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та інші, були проведені у чіткій відповідності законодавству України. До аналогічного висновку можна дійти щодо факту стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження. Кошті, що були стягнені в ході виконання виконавчого напису №1312 від 29.09.2017 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у відповідності до заяви стягувача перераховувалися ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виключно у відповідності до законодавства за реквізитами зазначеними у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №484 від 26.12.2017 року, що підтверджується звітами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про здійснені відрахування та виплати з лютого 2018 по грудень 2018 року. Він у відповідності до а.5 ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 04 грудня 2018 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто в той день, коли йому за заявою позивача та доданими до заяви документами, стало відомо про винесення Самарським районним судом м. Дніпропетровська рішення по справі №206/2989/18 від 24.10.2018 року, яким було визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На час отримання приватним виконавцем виконавчого документу разом з заявою про примусове виконання рішення від 18.12.2017 року та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2017 та розрахунку основної винагороди приватного виконавця, виконавчий напис №1312 від 29.09.2017 року виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 був чинним, в судовому порядку не вирішувалося питання щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Викладене свідчать про відсутність в його діях порушень норм законодавства під час примусового виконання виконавчого напису №1312 від 29.09.2017 року, приватний виконавець діяв у чіткій відповідності до законодавства України в межах своїх повноважень та обовязків визначених Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.18-20).

Представник позивача, за довіреністю ОСОБА_4 в судових засіданнях наполягав на задоволенні позову, з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_9 акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» відзив до суду не надали, не використали своє право бути присутніми у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України, в матеріалах справи міститьсяпоштове повідомлення про вручення судових повісток про виклик.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

17 січня 2019 року ухвалою судді по даній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження (а.с.14).

13 лютого 2019 року на електронну адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву та заява з проханням розглядати справу за його відсутності (а.с.17-20).

26 березня 2019 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 23.03.2015 року між ним ОСОБА_6 та АТ «ОСОБА_7 Капітал» правонаступником усіх прав та зобовязань якого є ОСОБА_9 акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №GP 7512572, відповідно до якого йому було надано споживчий кредит у сумі 20532,80 грн. (а.с.7).

29.09.2017 року приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис, за реєстровим номером 1312, за Кредитним договором про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» грошових коштів у розмірі 35329 грн. 67 коп., з яких сума простроченої заборгованості за сумою кредиту складає 16345,69 грн., сума простроченої заборгованості за комісією 13062,3 грн., сума простроченої заборгованості за процентами у розмірі 1237,34 грн.; сума строкової заборгованості за сумою кредиту 4187,11 грн., сума строкової заборгованості за комісією у розмірі 481,82 грн. та сума плати за вчинення виконавчого напису складає 400 грн. (а.с.4).

19.12.2017 року на виконання виконавчого напису №1312 виданого 29.09.2017 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.5-6).

Відповідно до відомості про відрахування з пенсії від 14.12.2018 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з ОСОБА_6 на підставі постанов державного виконавця від 01.02.2018 року на виконання виконавчого напису нотаріуса № 1312 від 29.09.2017р. на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» за період з лютого 2018р. по грудень 2018р. стягнуто загальну суму у розмірі 4399,56 грн. та на підставі постанови державного виконавця від 26.12.2017р. виконавчий збір на користь приватного виконавця ОСОБА_3 за період з лютого 2018р. по грудень 2018р. стягнуто загальну суму у розмірі 871,20грн. (а.с.8).

Заочним рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 26 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 (м. Дніпро, вул. 20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, іпн.) до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, ), третя особа: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (м. Київ, вул. Січових Стрільців, б.37-41, оф. 215) та Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2, прим.50) про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 29.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1312, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 704 грн. 80 коп.

Цим же рішенням встановлено порушення процедури вчинення виконавчого напис, що ф стало підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Так, в силу частини першої статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою названої статті встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з частиною третьою ст.1212 ЦК положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу названих норм випливає, що підставою для повернення майна (коштів) є набуття майна ( коштів) без достатньої правової підстави, або коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті з позивача кошти на підставі цього виконавчого напису на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» у загальному розмірі 4399,56грн. є безпідставно отриманими грошовими коштами та підлягають поверненню.

В той же час позивач також просить стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 871,20 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом.

Судом встановлено, що з позивача на підставі постанови державного виконавця від 26.12.2017р. був стягнутий виконавчий збір на користь приватного виконавця ОСОБА_3 у загальному розмірі 871,20грн.

Проте в супереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що постанова приватного виконавця про стягнення виконавчого збору була оскаржена ним в установленому законом порядку і як наслідок скасована.

Отже позовні вимоги позивача в частині вимог до приватного виконавця задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 76-82, 89, 141, 227- 229, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» (м. Київ 04070, вул. Андріївська, 4, п/р 6259, МФО 334851) на користь ОСОБА_1 (14.08.1958р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_3) суму у розмірі 4399 (чотири тисячі триста девяносто девять гривень) 56 копійок в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом вчиненим 29.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1312.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_2» (м. Київ 04070, вул. Андріївська, 4, п/р 6259, МФО 334851) на користь ОСОБА_1 (14.08.1958р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_3) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков