Справа № 127/5373/19
Провадження № 2/127/749/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Середи Ю.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що 01.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1680.

Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Глушкова» на «Ткачук».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем.

Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейні відносини та обовязки, внаслідок чого шлюб існує формально.

Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, дитину не відвідує, коштів на її утримання не надає. В звязку з викладеним вище позивач звернулася з даним позовом до суду та просила розірвати шлюб між ними і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів на утримання дочки, уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі розміром 2 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Також справу просила розглядати у її відсутність. Судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу просила залишити за нею.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 01.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1680 (а.с. 13).

Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Глушкова» на «Ткачук».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

З довідки № 1687 від 18.03.2019 року, виданої ТОВ «ЖЕО» вбачається, що позивач по даній справі та її донька ОСОБА_3 проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейні відносини та обовязки, внаслідок чого шлюб існує формально, а тому його збереження буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України.

Крім того, відповідач не надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині та не приймає участі в її утриманні.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, визнання позову відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі, який просить позивач, а саме 2 000,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

Відповідно до положення ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати за вимогу про розірвання шлюбу слід залишити за позивачем.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 110, 112, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Глушкова) ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 01.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1680.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити «Ткачук».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 22 лютого 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу - залишити за позивачем.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду складений 22.04.2019 року.

Суддя: