КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5125/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 2-1170/1/2005; 755/18411/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3,

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, постановлену у складі судді Астахової О.О.,

за заявою ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.03.2005 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14.04.2005 року виконавчий лист про стягнення аліментів був направлений до ВДВС Шевченківського району м. Києва, однак до теперішнього часу рішення суду не виконується. Виходячи зі змісту листа начальника ВДВС про ненадходження до них виконавчого листа, вважає, що виконавчий лист був втрачений при пересилці.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-1170, виданого 04.04.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2005 року і до її повноліття.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин справи.

Зазначає, що позивач не надала належних доказів про втрату виконавчого листа № 2-1170 від 4 квітня 2015 року при пересилці та не обґрунтувала свої вимоги належним чином.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо видачі Дніпровським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-1170 від 04 квітня 2005 року про примусове стягнення аліментів з боржника. Заява стягувача про видачу виконавчого листа в матеріалах справи відсутня.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що факт направлення виконавчого листа встановлено ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року та від 24 січня 2019 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.

Представник позивача ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції посилався на лист Подільського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.10.2018 року №д/17 та лист Шевченківського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.11.2018 року.

При цьому суд виходив з того, що Дніпровським районним судом м. Києва до ВДВС Шевченківського району м. Києва було направлено два виконавчі листи: 14 квітня 2005 року та 25 квітня 2005 року на виконання рішення суду №2-1170/1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з ОСОБА_2 державного мита на користь держави в розмірі 51 грн. (а.с. 10, 11). Тому суд відхилив твердження представника боржника щодо відсутності даних на підтвердження направлення виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 до ВДВС Шевченківського району м. Києва та дійшов висновку про те, що виконавчий документ був втрачений під час пересилання поштовими засобами у 2005 році.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений з неповним з'ясуванням обставин справи, не відповідає матеріалам справи і нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п.17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2005 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2005 року і до досягнення її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 державне мито на користь держави в розмірі 51 грн. (а.с. 9).

На підставі вказаного рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 25 квітня 2005 року направлено до ВДВС Шевченківського району м. Києва виконавчий лист №2-1170/1 про стягнення державного мита (а.с. 11).

12 вересня 2005 року до Дніпровського районного суду м. Києва з ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 державного мита на користь держави в розмірі 51 грн., у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с. 12-15).

Звертаючись до суду із заявою у листопаді 2018 року про видачу дубліката виконавчого листа на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.03.2005 року, ОСОБА_4 посилалась на те, що 14.04.2005 року виконавчий лист стягнення аліментів був направлений на примусове виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва. Як вбачається з листа начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, оригінал виконавчого листа до відділу не надходив і на виконанні не перебуває. Отже, ОСОБА_4 вважає, що оригінал виконавчого листа був втрачений при пересилці у 2005 році.

Разом з тим, зазначені твердження заявника колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи наступне.

5 листопада 2018 року ОСОБА_4 зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.03.2005 року, зазначаючи про те, що лист був втрачений при пересилці, при цьому посилаючись на лист начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, відповідно до якого оригінал виконавчого листа на виконанні у відділі відсутній.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року заяву залишено без задоволення, оскільки заявником не надано доказів про відсутність на виконанні виконавчого документу у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві, або пересилання його до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві (а.с. 31-32).

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до листа Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.10.2018 року №д/17, у відділі відсутнє виконавче провадження відносно ОСОБА_2 з виконання виконавчого листа № 2-1170, виданого 04.04.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва (а.с. 39-40).

Відповідно до листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.11.2018 року, перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що станом на 26.11.2018 року виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 до відділу не надходили та на примусовому виконанні не перебувають (а.с. 38).

З матеріалів справи вбачається, що рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 лютого 205 року і до її повноліття, ухвалено Дніпровським районним судом м. Києва 24 березня 2005 року.

Відповідно до ст. 348 ЦПК України в редакції Закону від 19.10.2000 року, що була чинною на вказаний період часу, за кожним рішенням, яке набрало законної сили або допущено до негайного виконання, за заявою особи, на користь якої постановлено рішення, видається один виконавчий лист.

Відповідно до п. 13.6. Тимчасової Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 20 від 17.02.2005 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 березня 2005 року за № 346/10626, для виконання судового рішення в цивільній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Згідно з п. 13.6.4. Інструкції у справах про стягнення аліментів, про відшкодування збитків, завданих злочином, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я або втратою годувальника, про стягнення грошових сум з посадових осіб, винних у незаконному звільненні чи переведенні працівників або в невиконанні рішення суду про поновлення на роботі виконавчий лист передається судом на руки стягувачу після набрання рішенням суду чинності або на вимогу стягувача надсилається за його місцем проживання.

Виконавчі листи про конфіскацію майна, про стягнення сум до державного бюджету або інші стягнення на користь держави надсилаються судом в органи державної виконавчої служби.

З викладених положень Інструкції вбачається, що для виконання судового рішення про стягнення аліментів стягувачу необхідно звернутись до суду з письмовою заявою про видачу виконавчого листа або заявою про направлення виконавчого листа за місцем проживання стягувача.

Таким чином, для звернення до виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року про стягнення аліментів, стягувачу ОСОБА_4 необхідно було звернуться з письмовою заявою про видачу виконавчого листа або заявою про його направлення за її місцем проживання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у період з дня ухвалення рішення суду від 24 березня 2005 року до листопада 2018 року ОСОБА_4 не зверталась до суду з заявами про видачу виконавчого листа, у матеріалах справи відсутня розписка стягувача про отримання виконавчого листа, або будь-які інші відмітки про видачу виконавчого листа про стягнення аліментів.

Лише 02 квітня 2010 року ОСОБА_4 зверталась до суду з заявою про видачу їй копії рішення суду від 24.03.2005 року, зазначена копія була отримана нею 02 квітня 2010 року, про що свідчить розписка на заяві (а.с.18).

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не пересвідчився у видачі виконавчого листа стягувачу та звернув увагу на те, що матеріали справи не містять доказів отримання заявником оригіналу виконавчого листа для пред'явлення його до відповідного органу державної виконавчої служби, та посилаючись лише на твердженнях заявника, зробив необґрунтований висновок про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Наявність у матеріалах справи копій двох супровідних листів від 14 квітня 2005 року та від 25 квітня 2005 року «про направлення на виконання виконавчого листа № 2-1170/1» не підтверджують направлення на виконання саме виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2005 року і до її повноліття, виходячи з наступного.

Зі змісту резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2005 року у даній справі вбачається, що всього за вказаним судовим рішенням підлягало до видачі три виконавчі листи : про стягнення аліментів на утримання дитини, починаючи з 11 лютого 2005 року та до повноліття дитини; про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави державного мита, а також, оскільки рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання, то підлягав видачі виконавчий лист про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Відповідно до п.13.6.1 Тимчасової інструкції з діловодства, виконавчі листи виписуються не пізніше другого дня після набрання рішенням законної сили, а в справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення.

Враховуючи, що зазначене рішення підлягало оскарженню до Апеляційного суду м. Києва протягом одного місяця з наступного після його проголошення дня, то виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття, підлягав до видачі після набуття зазначеним рішенням законної сили, тобто після 25 квітня 2005 року.

Відповідно до супровідного листа від 14 квітня 2005 року, до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві був направлений виконавчий лист про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, оскільки рішення в цій частині було допущено до негайного виконання, а станом на 14 квітня 2005 року рішення ще не набуло законної сили ( а.с. 10).

Відповідно до п.13.6.3 Тимчасової інструкції з діловодства, виконавчі листи реєструються в журналі обліку виконавчих документів, виданих судом ( додаток 34). У разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому на руки під підпис. На прохання стягувача виконавчий лист судом надсилається для виконання в органи державної виконавчої служби або рекомендованим відправленням із супровідним листом стягувачу.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи виконавчого листа про стягнення державного мита, що був повернутий до суду після виконання, виконавчий лист містить дату та номер реєстрації по журналу обліку виконавчих листів : вихідний № 117 від 25.04.2005 року( а.с. 14), відмітка з датою реєстрації зазначеного виконавчого листа у журналі обліку також здійснена на копії супровідного листа від 25 квітня 2005 року ( а.с. 10).

Таким чином, зазначені супровідні листи підтверджують обставини щодо направлення судом на виконання виконавчого листа про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць та виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави державного мита.

З огляду на викладене, заявником не доведено наявності підстав для видачі дублікату виконавчого листа про стягнення аліментів до повноліття дитини, враховуючи відсутність в матеріалах справи даних про отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа, а тому колегія суддів дійшла висновку, що підстави для видачі дублікату виконавчого листа - відсутні.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вищезазначеного не врахував та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Заперечення представника ОСОБА_4 ОСОБА_6 про наявність у позивача доказів про виконання зазначеного рішення суду, які підтверджують факт видачі виконавчого листа, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки повідомлення про прості перекази від ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» на адресу ОСОБА_7 аліментів за період вересень-грудень 2005 року не свідчать про звернення виконавчого листа до виконання, оскільки виконання рішень судів про стягнення аліментів здійснюють органи Державної виконавчої служби.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, у зв'язку з ненадходженням виконавчого листа на виконання за місцем його роботи, він звернувся з відповідною заявою до свого роботодавця, а тому аліменти відраховувались на підставі поданої ним заяви.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 було понесено витрати по сплаті судового збору у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - 384 грн. 20 коп., то суд апеляційної інстанції на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 384 грн. 20 коп. судових витрат за подання апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року - скасувати та прийняти постанову:

Заяву ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 березня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.