КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/5893/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №851.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 05 червня 2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, через що з кінця 2011 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №851 - розірвано.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, так як сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, що є підставою для розірвання шлюбу.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив, розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №851 ( а.с. 1-2 т. 1 ).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року по даній справі відкрито провадження ( а.с. 25-26 т. 1 ).

Разом з тим, 21 січня 2019 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявила клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що вона проживає в Лондоні та нею 01 жовтня 2018 року вже подано позов про розірвання цього шлюбу до Центрального суду з розгляду сімейних справ м. Лондона ( а.с. 50-52 т. 1 )

Також зазначала, що 01 жовтня 2018 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження у справі ( там же ).

На підтвердження заявлених вимог нею надано, зокрема, копію заяви про розірвання шлюбу, припинення або окреме проживання з відповідною відміткою Центрального суду з розгляду сімейних справ, повідомлення про відкриття провадження від 01 жовтня 2018 року, повідомлення про призначення першого слухання ( а.с. 77-93, 94-95, 96 т. 1 ).

21 січня 2019 року місцевий суд протокольною ухвалою відмовив в задоволенні поданого клопотання ( а.с. 108-109 т. 1 ).

31 січня 2019 року аналогічне клопотання було заявлено у відзиві на позовну заяву ( а.с. 168-173 т. 1 ), проте, вказане клопотання в порушення положень ст. 222 ЦПК України не було вирішено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено ( а.с. 200-203 т. 1 ).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 05 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №851 - розірвано ( там же ).

Однак, на переконання апеляційного суду, місцевий суд передчасно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, оскільки вказаний позов, в силу викладеного, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України мав бути залишеним без розгляду, враховуючи, що в провадженні іншого суду є справа із спору між цими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому, Суд із розгляду сімейних справ Центрального Суду у сімейних справах Лондона при прийнятті ордера 20 березня 2019 року висловив стурбованість тим, що судовий розгляд не може відбуватися у двох юрисдикціях, а 21 березня 2019 року - ним постановлено остаточне рішення про розірвання шлюбу між сторонами ( а.с. т. 3 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України «По міжнародне приватне право», судвідмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку з залишенням позову без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України відповідно до ст. 377 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення, не дотримавшись положень ст.ст. 5, 12, 13, 76-80, 222, 257 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування зазначених норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Відтак, рішення місцевого суду підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 1 ст. 377 ЦПК України з ухваленням нового судового рішенням про залишення позову без розгляду згідно п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ( а.с. 94-105 т. 2 ), зокрема, про те, що останнє місце проживання сторін - будинок №83 по вул. Сосновий бір в с. Романівка, Обухівського району, Київської області, проживання ОСОБА_1 та їх спільної дитини в Лондоні має тимчасовий характер, відповідач має зареєстроване місце проживання на території України, шлюб укладено на території України, відповідачем на території України після укладання шлюбу придбавалося нерухоме майно, відповідач є учасником товариств, зареєстрованих на території України, відповідач була працевлаштована на території України, дана справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, судом правомірно відкрито провадження у справі, оскільки ні суд, ні позивач не були обізнані про факт звернення відповідача до іншого суду із заявою про розірвання шлюбу, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є належною правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

Окрім іншого, посилання позивача на те, що судом правомірно відкрито провадження у справі, оскільки ні суд, ні позивач не були обізнані про факт звернення відповідача до іншого суду із заявою про розірвання шлюбу, з точки зору суду другої інстанції не відповідає дійсності, оскільки повністю спростовується наявними у справі доказами, зазначеними вище.

Не свідчить про законність та обгрунтованість судового рішення по справі, на перекоанння апеляційного суду, і надана позивачем копія шлюбного договору від 05 червня 2015 року ( а.с. 118-120 т. 2 ), оскільки правочин, як зазначено в п. 1.1 врегульовує лише майнові відносини між сторонами.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір ( а.с. 81 т. 2 ) в розмірі 1 056 ( 1 762 х 0,4 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про залишення позову без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 056 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.П. Сушко