Провадження № 2/127/3844/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії. При цьому посилається на те, що відповідно до чинного законодавства, а саме Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 пенсіонери зобовязані повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсійної виплати або припинення її виплати: про вступ на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сімї.

Відповідно до ст. 101 ЗУ від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсію, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідно до ч.3 ст. 44 ЗУ від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідно документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 06.09.2009 року перебувала на обліку в управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримувала пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоровя, оскільки працювала в Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2 медичною сестрою. ОСОБА_2 звернулась за призначенням пенсії за вислугу років 09.06.2009 року до заяви про призначення пенсії додала такі документи: трудову книжку, довідку про заробіток, документи про утримання, документи про трудовий стаж, копію паспорта, копія свідоцтва про народження дитини (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, копію диплому).

При призначенні пенсії обрахований стаж ОСОБА_2 становив 25 років 26 днів. У червні 2017 року під час перегляду справ у яких виявлено розбіжності з індивідуальними відомостями про застраховану особу та матеріалами пенсійної справи, було зясовано, що при подачі звітів за 2003 2006 роки по формі «Початоква» на ОСОБА_2 яка працювала в Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2 не було внесено зміну прізвища Іщенко на ОСОБА_2. Для виправлення даних, у червні 2009 року було подано звіти за формою «Коригуюча» за 2003 2006 роки. Управлінням було здійснено зустрічну перевірку стажу роботи ОСОБА_2 у Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у відпустці по догляду за дитиною з 16.07.2003 року по 16.07.2004 року та з 17.07.2004 року по 22.04.2006 рік.

Зазначений факт підтверджується довідкою від 01.09.2017 року № 81 виданою Вінницькою обласною психіатричною лікарнею № 2. ОСОБА_2 не надала до заяви про призначення пенсії свідоцтво про народження дитини (ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4). На підставі довідки від 01.09.2017 року № 81 виданої Вінницькою обласною психіатричною лікарнею № 2 було проведено перерахунок стажу ОСОБА_2 після чого стаж у закладах охорони здорові становить 22 роки 3 місяці 22 дні.

Відповідно до перерахованого стажу право на пенсію за вислугу років відсутнє. У звязку з чим виникла переплата в розмірі 99761, 65 грн. В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 міститься рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років № 169172 від 31.10.2017 року. Суму даної переплати 99761, 65 грн. ОСОБА_2 не оспорювала та зобовязалася власною заявою від 31.10.2017 року повернути пенсію за вислугою років з 09.06.2009 року в повному обсязі, на рахунок управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці за 5 разів. Кошти на рахунок Управління на момент подачі справи не надходили. Неправомірні дії ОСОБА_2, як і полягали в ненаданні інформації щодо періоду перебування у декретній відпустці з 16.07.2003 року по 22.04.2004 рік та свідоцтва про народження дитини, було завдано суттєвої шкоди, що призвело до нецільового використання коштів бюджету Пенсійного фонду.

Просили суд стягнути з ОСОБА_2 надміру виплачену суму пенсії в розмірі 99 761, 65 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №17273 від 08.09.2009 року «Призначення пенсій» версія 4.232-4 від 31.08.2009 року, ОСОБА_2 зараховано стаж 25 років 26 днів (а.с.5-6).

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 додала такі документи: трудову книжку, довідку про заробіток, документи про утримання, документи про трудовий стаж, копію паспорта, копія свідоцтва про народження дитини, копію диплома (а.с.7).

03.07.2017 року начальник відділу з питань призначення та перерахунку пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з замовленням на проведення зустрічної перевірки №307, а саме перевірку роботи з 01.03.1999 року по 01.06.2009 рік в Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, необхідно звернути увагу на період роботи в 2003 2005 роках, так як при призначенні пенсії у 2009 році за вказаний період індивідуальні дані про застраховану особу були за весь період, а станом на сьогодні дані з березня 2003 року по грудень 2004 року відсутні, витребувати довідку про перебування у відпустці без збереження заробітної плати та про перебування у декретній відпустці (а.с.8).

Відповідно до акту № 1274 від 01.09.2017 року зустрічної перевірки стажу роботи ОСОБА_2 встановлено, що з 01.03.1999 року наказ № в-к від 01.03.1999 року на посаді палатної медичної сестри 7 відділення, з 01.02.2001 року палатна медсестра в 6 відділенні, наказ № 5-к від 01.02.2001 року звільнена з роботи з 01.06. 2003 року за власним бажанням, наказ № 20-к від 27.05.За період роботи, що перевірявся у відпустці по догляду за дитиною перебувала з 16.07 2003 року по 16 07.2004 року наказ № 24-0 н з та з 17.07.2004 року по 22.04. 2006 року наказ № 38-0 н.4; у відпустці без збереження з/п не перебувала (а.с.9).

Відповідно до довідки про розрахунок стажу ОСОБА_2 № 169172, стаж охорони здоровя 22 роки 3 місяці 22 дні (а.с.10).

Відповідно до розпорядження № 169172 від 25.10.2017 року ОСОБА_2 не має права на пенсію (а.с.11).

Згідно рішення про відмову № 169172 від 31.10.2017 року, Управління у своїй роботі керується Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846. Відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсії за вислугу років окремим категоріям громадян, в тому числі працівникам охорони здоровя незалежно від віку та при стажі роботи, що дає право на призначення даного виду пенсії не менше 25 років.

Загальний стаж роботи ОСОБА_2 становить 21 рік 1 місяць 14 днів, у тому числі: стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, станом на 31.05.2009 року становить 22 роки 4 місяці 22 дні. Відмовити ОСОБА_2 в призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоровя відповідно до п «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в звязку з відсутністю необхідного стажу (25 років), який дає право на пенсію за вислугу років (а.с.12).

Відповідно до заяви від 31.10.2017 року ОСОБА_2 погодилась повернути пенсію за вислугу років з 09.06.2009 року в повному обсязі на рахунок пенсійного фонду за 5 разів (а.с.13).

Як зазначила в судовому засіданні ОСОБА_2, дану заяву написала під тиском.

Згідно до листа № 427/06-29/05 від 14.06.2018 року, Вінницьке приміське обєднане управління ПФУ Вінницької області Пенсійного фонду України надає копії звітів за 2003 2006 роки по формах «Початкова» та «Коригуюча» на ОСОБА_2 яка працювала в Вінницькій обласній психіатричній лікарні № 2. При подачі звітів за формою «Початкова» не було внесено зміну прізвища Іщенко на ОСОБА_2, тому в базі даних реєстру застрахованих осіб значилось прізвище Іщенко. Для виправлення даних у червні 2009 року було подано звіти за формою «Коригуюча» за 2003 2006 роки (а.с. 15-34).

Відповідно до п. 4.2 Постанови правління пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при прийманні документів орган, що призначає пенсію:1)перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. 4) видає памятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що під час призначення їй пенсії, нею були надані усі документи за запитом інспектора.

Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частина 1 ст.1213 ЦК України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно,за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача(частина перша статті 1215 ЦК України).

Коментована ст. 1215 ЦК України вказує, що інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування. Перераховані виплати не підлягають поверненню за умови, що особа, яка зробила такі виплати, здійснила їх, по-перше, добровільно, по-друге, за відсутності рахункової помилки з її боку і, по-третє, за відсутності недобросовісності з боку набувача. Тобто, якщо, наприклад, виплата стала наслідком якоїсь іншої помилки платника (помилки у документах тощо), вищеперераховані виплати поверненню не підлягають.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року №6-151цс13року та від 02 липня 2014 року №6-91цс14.

З матеріалів справи вбачається, що призначення пенсії ОСОБА_2 відбулось на підставі протоколу 17273 від 08.09.2009 року, згідно якого зарахований стаж праці 25 років 26 днів, пізніше, а саме в 2017 році було встановлено, що стаж в охороні здоровя ОСОБА_2 становить 22 роки 3 місця і 22 дні, через відсутність даних про перебування у декретній відпустці з березня 2003 року по грудень 2004 року(а.с.8).

Тобто, виплата відбулась на підставі помилки у документах, а не через недобросовісність ОСОБА_2

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч.3 Постанови КМУ від 4 червня 1998 р. N 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення"( 1788-12 ) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку. ( Постанову доповнено пунктом 3 згідно з Постановою КМ N 1498 ( 1498-2001-п ) від 16.11.2001).

Відповідно до ч.1 Положення «Про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов'язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

В основі персоніфікованого обліку, згідно пункту 3 Положення № 794 лежить обов'язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб; обов'язковість використання індивідуального ідентифікаційного номера даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно норм пункту 5 даного Положення персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України Про інформацію ( 2657-12 ) має право: своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення; проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості; у встановленому порядку притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні строків подання відомостей, а також подання неправдивих відомостей про фізичних осіб; видавати у межах своєї компетенції нормативні акти та здійснювати роз'яснення з питань організації персоніфікованого обліку, а також інші права, що випливають із завдань персоніфікованого обліку (пункт 6 Положення № 794).

Відповідно до ч.7 вище вказаного положення, уповноважений орган: створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб; забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат; надає фізичним особам відомості про них, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а у разі їх зміни, несвоєчасного надходження страхового збору (внесків), перегляду розміру виплачуваної пенсії, її індексації, зміни умов надання соціальних послуг чи перегляду питання про можливості їх надання - інформує письмово у встановлені строки застраховану особу; надає роботодавцям допомогу в організації підготовки відомостей про фізичних осіб.

Уповноважений орган виконує функції щодо організації персоніфікованого обліку в тісній взаємодії з центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державної податкової адміністрації, фінансовими органами, банківськими установами (пункт 8 Положення № 794).

Роботодавці мають право доповнювати та уточнювати подані до уповноваженого органу відомості про фізичну особу відповідно до законодавства (пункт 9 Положення № 794).

Згідно з нормами статті 10 Положення № 794 Роботодавці зобов'язані:

- в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них;

- надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.

Фізична особа має право:

- ознайомлюватися з відомостями про неї, внесеними до системи персоніфікованого обліку;

- у разі незгоди з відомостями, внесеними до системи персоніфікованого обліку, звертатися до уповноваженого органу із заявою про їх виправлення;

- вимагати від роботодавців повного та своєчасного подання до уповноваженого органу відомостей стосовно персоніфікованого обліку.

Фізична особа для отримання в майбутньому виплат з Пенсійного фонду:

- повідомляє під час приймання її на роботу свій ідентифікаційний номер з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів і відомості, які вносяться до системи персоніфікованого обліку;

- повідомляє уповноважений орган та роботодавця про зміни у відомостях про неї стосовно персоніфікованого обліку;

- подає уповноваженому органу або роботодавцю документи, які підтверджують відомості про себе, що мають бути внесені до системи персоніфікованого обліку (пункт 11, 12 зазначеного Положення).

Отже, з аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що відсутність відповідних даних у системі персоніфікованого обліку станом на 2009 рік, щодо ОСОБА_2, а саме, щодо перебування у декретній відпустці, відбулось не з вини ОСОБА_2, оскільки вона не є суб'єктом, відповідальним за внесення таких даних.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, що в даному випадку має місце.

Керуючись ст. 257, 261, 1166, 1215 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 43, 49, 175 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: