Провадження № 4-с/263/13/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Киян Д.В., при секретарі Рябові С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, вказуючи що на виконанні у Центральному районному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист № 2/263/694/2013, виданий 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору № 2005М-108 від 02.11.2006 року в розмірі 54 187,55 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього 57 406,55 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження ПАТ «Родовід Банк» не отримував. 01.08.2018р. у відповідь на запит банку надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 51938936, винесена заступником начальника Центрального ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області. Постанову винесено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Вважає, що заступником начальника Центрального ВДВС м. Маріуполя ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП № 51938936 порушено норми матеріального та процесуального права, а тому постанова має бути скасована, оскільки державний виконавець не вдався до додаткових (альтернативних) заходів відшукування майна у боржника, а саме - щодо перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області щодо відомостей про реєстрацію боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до виконавчої дирекції ФССНВВПЗ - щодо страхових виплат, до Інспекції державного технічного нагляду - щодо наявності у боржника сільгосптехніки, до органів нотаріату - щодо отримання боржником спадку, до Відділу архітектури - щодо наявності павільйонів, кіосків, а також інших компетентних служб - щодо відомостей про наявність майна у інших осіб (дебіторська заборгованість), щодо зберігання цінностей, майновий найм сейфа чи наявність цінних паперів, щодо перебування на обліку в центрі зайнятості, щодо наявності з боржника повітряних суден, щодо внутрішнього переміщення осіб тощо. На підставі викладеного просить скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.11.2018 р. у виконавчому провадженні № 51938936 з примусового виконання листа № 2/263/694/2013, виданого 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору № 2005М-108 від 02.11.2006 року в розмірі 54 187,55 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього 57 406,55 грн.

04.02.2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя дана скарга були прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, в скарзі просив розгляд провести за відсутності представника ПАТ «РОДОВІД БАНК».

Представник Центрального ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначено, що звернути стягнення на вищевказане майно боржника та перевірити майновий стан боржника за місцем реєстрації неможливо у звязку з тим, що боржник зареєстрований у смт. Тельманове, а майно знаходиться у міста Макіївка, які входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 р. Таким чином державним виконавцем проведено необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», тому підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадження № 51938936від 20.11.2018р. відсутні, а отже скарга не підлягає задоволенню.

Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа N 6-2187цс15) та 24 лютого 2016 року (справа N 6-3077цс15), які є обовязковими для застосування у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, викладено правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 383, частини четвертої статті 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вказаним правом обґрунтовано скористався заявник, звернувшись до суду з даною скаргою.

Відповідно до доданих до скарги матеріалів 10.12.2018 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа від 20.11.2018 року та 13.12.2018 року спрямував на адресу суду дану скаргу.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні у Центральному районному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист у № 2/263/694/2013, виданий 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору № 2005М-108 від 02.11.2006 року в розмірі 54 187,55 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього 57 406,55 грн.

15.08.2016 року постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 було відкрито вищевказане виконавче провадження №51938936.

17.10.2017 року постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 було оголошено розшук майна боржника, а саме транспортного засобу.

20.11.2018 року заступником начальником Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу заступником начальника Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, у звязку з тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, боржник зареєстрований у смт. Тельманове, а майно знаходиться у міста Макіївка, які входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, права державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження передбачені ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У матеріалах справи зазначено, що боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим судом в порядку ст. 450 ЦПК України був здійснений виклик ОСОБА_2 до судового засідання, на який остання зявилась, що свідчить про те, що вона дійсно проживає за вказаною адресою, в той час як в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази того, що боржник ОСОБА_2 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, на що, як на підставу у поверненні виконавчого документу, посилається у оскаржувані постанові заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1

При цьому, у самому виконавчому листі № 2/263/694/2013, виданому 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору адресою проживання ОСОБА_2 зазначено: м. Маріуполь Донецької області, вул. Митрополитська, 22-5.

Проте, суду не надано доказів того, що державним виконавцем було направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаною адресою та виклик до державного виконавця, здійснено вихід за місцем мешкання боржника та проведено опис належного їй майна, а також здійснення інші виконавчі дії, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у звязку з чим постанова про повернення виконавчого документу скаржнику є передчасною.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів стягувача, постанову про повернення виконавчого листа у № 2/263/694/2013, виданого 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору № 2005М-108 від 02.11.2006 року в розмірі 54 187,55 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього 57 406,55 грн., слід скасувати.

Крім того, слід зауважити, що згідно ст.41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1, зацікавлена особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1В про повернення виконавчого документу стягувачу від 20.11.2018 р. у виконавчому провадженні № 51938936 з примусового виконання виконавчого листа № 2/263/694/2013, виданого 23.11.2018 р. Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості по кредитному договору № 2005М-108 від 02.11.2006 року в розмірі 54 187,55 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн., а всього 57 406,55 грн.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Д.В. Киян