Справа № 658/525/19
(провадження № 2/658/590/19)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Каховка Херсонської області

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ганжевої В.Г.,

у судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним,

встановив:

Акціонерне товаристве «Херсонобленерго» (далі - АТ «Херсонобленерго») звернувся до відповідача з позовом про визнання договору недійсним.

В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 1).

Між сторонами 12 вересня 2018 року укладено договір про користування елетричною енергію № 054093.

Укладаючи вказаний договір відповідач надав АТ «Херсонобленерго» правовстановлюючі документи на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, після укладення спірного договору позивач з`ясував те, що 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належить іншій особі ОСОБА_2 .

Таким чином позивач вважає, що відповідач укладаючи спірний договір достименно знаючи про те, що він не мав правових підстав від свого імені укладати договір з енергопосточальною компанією надав позивачу документи, що стали підставою для уклаження спірного договору.

За вказаних обставин АТ «Херсонобленерго» просив визнати недійсним договір про користування елетричою енергією № 054093 від 12 вересня 2018 року, стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Відзив на позов не надходив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності її учасників.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до АТ «Херсонобленерго» із заявою на укладення договору про користування електричною енергією для населення, у зв`язку зі зміною власника за адресою: АДРЕСА_1 . До вказаної заяви долучив копію паспорту, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копію документів на право власності на житло, акт введення в єксплуатацію елетрообладнання, робочий проект (а.с. 2).

12 вересня 2018 року між АТ «Херсонобленерго» та ОСОБА_1 укладений договір про користування електричною енергією № 054093, за умовами якого позивач зобов`язався постачати електричну енергію на об`єкт відповідача - житловий будинок, яки йрозташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5 - 7).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153865318 від 25 січня 2019 року (а.с. 8 - 9), власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (39/100 частки) та ОСОБА_4 (122/300 частки).

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

При цьому, закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Аналіз статті 229 ЦК України дозволяє стверджувати, що під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №911/1171/18, «особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину. що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. У разі, якщо сторона спірного правочину до та на момент вчинення цього правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.» Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верхового Суду від 04 червня 2019 року у справі № 910/9070/18, від 03жовтня 2019 року у справі № 910/12959/18, а отже є усталеною судовою практикою.

Тлумачення ст. 229 ЦК України свідчить, що помилятися повинна саме сторона правочину.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги тим, що оспорюваний договір про користування електричною енергією був ним вчинений під впливом помилки, позивач послався на те, що відповідач на час укладання договору власником житла не був.

Суд вважає встановленими та доведеними позивачем обставини щодо наявності помилки позивача стосовно власника житлового будинку, який мав право на отримання комунальних послуг за оспорюваним договором. Така помилака на думку суду є істотною для укладення спірного договору.

Враховуючи вищевикладене, позові вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому підлягають задоволенню.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 11).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 18, 263, 265, 268, 280, 282 ЦПК України,

ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Херсонобленерго» (адреса місцезнаходження: м. Каховка Херсонської області, вул. Панкеєвська, 104; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 24950611) до ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про визнання договору недійсним задовольнити повністю.

Визнати договір про користування елетричною енергією, укладений між ОСОБА_5 та АТ "Херсонобленерго" в особі начальника Каховського РЕЗ і ЕМ ОСОБА_6 від 12 вересня 2018 року №054093, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Херсонобленерго» (р/р НОМЕР_2 в ХФ "Ощадбанк" м. Херсон, МФО 352457, ) судові витрати в сумі 1 921 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків