Справа № 567/1606/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

встановив

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просять визнати останню такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- квартирою за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивують тим, що в 2006 році оформили право власності на квартиру, яка належить на праві спільної власності їхній сімї: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії № ЯЯЯ № 827161, витягом про державну реєстрацію права власності нерухоме майно № 12719599 від 01.12.2006 року, технічним паспортом № 106363 на квартиру.

В 2018 році вони звернулися в Центр надання адміністративних послуг Острозької міської ради для отримання довідки про кількість зареєстрованих в житловому приміщенні. Отримавши довідку № 2424 від 17.10.2018 року виявили, що в квартирі зареєстрована ОСОБА_5, яка не є членом сімї, та для них вона невідома.

Зазначили, що відповідач не проживає і не проживала в квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачкою та позивачами, стосовно її проживання у будинку немає. Вона не є родичкою та членом сімї. Реєстрація відповідачки у квартирі позбавляє можливості в повній мірі розпоряджатись своєю власністю та впливає на отримання житлової субсидії щодо відшкодування оплати за комунальні послуги.

Посилаючись на те, що в досудовому порядку скасувати державну реєстрацію місця проживання позивачі не мають можливості, змушені звернутись до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просять позов задовольнити.

03.12.2019 ухвалою суду відкрите провадження по даній справі, призначено розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що для його сімї, яка сладається з: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на праві спільної власності належить квартира за адресою АДРЕСА_2.

В даній квартирі зареєстрована ОСОБА_5, яка не є членом їхньої родини. Вона не проживає і не проживала в квартирі, не сплачувала комунальні платежі, в утриманні житла участі не брала, ніяких речей її в квартирі немає. Вказав, що будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачем та членами його сімї, стосовно її проживання у будинку немає. Вона не є родичкою та членом їхньої сімї. Її реєстрація у квартирі позбавляє можливості розпоряджатись своєю власністю та впливає на отримання житлової субсидії щодо відшкодування оплати за комунальні послуги.

Зазначив, що відповідачка відсутня за місцем реєстрації понад рік, без поважних причин не проживає в квартирі за вказаною адресою, тому у відповідності до ст. 156, 162 ЖК України, за відповідачем житлове приміщення не зберігається, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання подали заяви, в яких просили заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечення проти позову не подавала, зокрема через оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є сусідом сторін по справі. Він знає позивачів та їхню сімю постійно спілкується з ними. Зазначив, що відповідачку по справі ОСОБА_5 він не бачив дуже давно, ще з 2006 року. Вказав, що раніше в даній квартирі відповідачка ОСОБА_5 проживала, однак, після того, як дана квартира була продана він її не бачив. Запевнив суд в тому, що відповідачка по справі в квартирі за адресою АДРЕСА_2 не проживає, а є лише зареєстрована в ній. Її речей та майна там теж не бачив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та є сусідкою сторін по справі. Вона знає позивачів та їхню сімю, постійно спілкується з ними. Зазначила, що відповідачку по справі ОСОБА_5 вона не бачила більше одного року. Вказала, що відповідачка ОСОБА_5 раніше в проживала в даній квартирі, однак, після того, як квартира була продана вона її не бачила.Запевнила суд в тому, що відповідачка по справі в квартирі за адресою АДРЕСА_3 не проживає, а є лише зареєстрована в ній. Її речей та майна там теж не бачила.

Суд, вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 827161, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Г, ОСОБА_4 на праві спільної власності належить житлове приміщення - квартира за адресою АДРЕСА_4 по ј частки (а.с.9).

Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 827161, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12719599, від 01.12.2006 року, технічним паспортом від 30.10.2006, (а.с.9,11).

У вказаному вище житлі за адресою АДРЕСА_5 зареєстрована, але не проживає відповідач ОСОБА_5, про що свідчить довідка про склад сімї Центру надання адміністративних послуг Острозької міської ради Рівненської області № 2424 від 17.10.2018 року (а.с.10).

Договір найму житла квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_5, між позивачами та відповідачкою ОСОБА_5 не укладався, та у виконавчому комітеті Острозької міської ради Рівненської області не реєструвався.

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_5 у спірному житлі більше одного року також підтверджується:

актом перевірки житлових умов від 31.10.2018 року у квартирі за адресою АДРЕСА_6, за яким встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, але фактично за даною адресою не проживає (а.с.12)

В судовому засіданні встановлено, що позивачі та відповідач є зареєстрованими в квартирі за адресою АДРЕСА_5, яка належить позивачам.

З пояснень позивача, свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідачка понад один рік в квартитрі № 5 по вул. Городище,30 в м.Острог Рівненської області не проживає. В судовому засіданні встановлено, що договору найму житлового приміщення між сторонами не укладалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналізуючи зазначену норму права Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 по справі № 6-709цс16, зазначив, що зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72,109, 110, 116 ЖК України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72,116,156 ЖК України стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 понад один рік без поважних причин не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 на даний час не є членом сім'ї власників квартири, в спірній квартирі не проживає, договору на користування житлом з власниками будинку не укладала і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за нею житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідача за місцем проживання у квартирі, належному позивачам є перешкодою для розпорядження ними своїм майном, тому її слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст. 116, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 346, 383, 405 ЦК України, суд,

вирішив

позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, індекс 35800, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, індекс 35800,ІПН НОМЕР_2) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, жителька АДРЕСА_7, індекс 35800, ІПН НОМЕР_3) ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_9, жителька АДРЕСА_7, індекс 35800, ІПН НОМЕР_4) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, індекс 35800) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір в розмірі по 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок на кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8