24.04.2019
Справа № 642/4234/14-ц
Провадження № 2-др/642/3/19

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ОСОБА_8 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, з позовом до ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8 державна нотаріальна контора м. Харкова, Опікунська рада адміністрації Ленінського району ОСОБА_8 міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09.09.2014 року, залишеного без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 15.10.2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування були задоволені.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить розяснити вищезазначене рішення суду в частині її права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, обґрунтовуючи заяву тим, що на момент ухвалення рішення вона була неповнолітньою, при цьому зазначеним рішенням її фактично позбавили права власності, бо в резолютивній частині рішення судом не зазначено розмір її частки права власності на спірну квартиру. В результаті зазначеного, вона не може зареєструвати належене їй право власності, хоча наявність цього права і встановлена судом в мотивувальній частині рішення суду.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271ЦПК України присутність осіб, які брали участь у справі, не є обов'язковою.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для розяснення рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У заяві про розяснення рішення ОСОБА_1 посилається на те, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2014 року ОСОБА_1 взагалі залишилися без права власності на 1/3 частину спірної квартири. Однак в рішенні суду не зазначено, що ОСОБА_1 не може бути власником спірної квартири. Предметом спору у даній справі було визнання права власності в порядку спадкування за законом за неповнолітніми дітьми, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування.

Вимога про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не заявлялася та сторони щодо неї не подавали докази та не давали пояснення.

Судом дійсно встановлено факт того, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 та має право на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 у м.харкові, однак лише в контексті предмету спору, що розглядався судом за вимогами ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_2

Таким, чином заява ОСОБА_1 стосується не розяснення рішення суду, а вирішення питання щодо порушених прав на власність ОСОБА_1 вимоги про захист яких не було заявлено.

Ураховуючи те, що ч. 1 ст. 271 ЦПК України передбачено, що суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, а вимога про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не заявлялася та сторони щодо неї не подавали докази та не давали пояснення, висновків щодо цих вимог судом зроблено не було, при цьому рішення суду в частині тих вимог, що заявлялись є зрозумілим, правових підстав для його розяснення у суду не має.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_8 державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ОСОБА_8 міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів із дня оголошення ухвали.

Суддя В.Г.Пашнєв