Апеляційне провадження № 22-ц/824/7269/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер 757/16119/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів: Вербової І.М. та Саліхова В.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4, та ОСОБА_3,

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва, постановлену 13 лютого 2019 року в приміщенні суду суддею Підпалим В.В.,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 з позовом про стягнення боргу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року вказану цивільну справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2, через свого представника, та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник ОСОБА_2 посилається, зокрема, на те, що при подачі позовної заяви він керувався положеннями ст. 27 ЦПК України, яка передбачає звернення з позовом за місцем реєстрації особи, до якої пред'явлено позов.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає, що висновки суду суперечать роз'ясненням, викладених в п. 39 Постанови Пленуму ВССУ № 3від 1.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», яким встановлено, що позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів».

Окрім цього вважає, що правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено також ст. 532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не зазначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальним правилами підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

За загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи пред'являється в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень вказаної норми за місцем виконання договору можуть пред'являтися позови за наявності однієї з наступних умов: в договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

За змістом вказаної норми, місцем виконання зобов'язання є те місце, в якому боржник повинен виконати свій обов'язок (передати кредитору річ, результати робіт, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор повинен прийняти належне виконання. За загальним правилом, місце виконання зобов'язання є договірною умовою та узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Як вбачається з п. 5 договору позики від 19.09.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виконання позичальником свого зобов'язання за цим договором має бути здійснено готівкою за адресою: АДРЕСА_1

При цьому, системний аналіз відповідних норм ЦПК України, які регулюють питання щодо визначення підсудності, дає підстави для висновку, що підсудність справи визначається на момент пред'явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (ст.ст. 27, 184, 187 ЦПК України).

Питання обрання суду у разі реалізації права вибору альтернативної підсудності, вирішується позивачем на стадії пред'явлення позову шляхом подання позовної заяви.

Враховуючи те, що згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 29.05.2018, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у АДРЕСА_2, у суду першої інстанції підстав для передачі справи за підсудністю до Дарницького району за місцем виконання договору не було.

Згідно із ст.2 ЦПК України одним із завдань цивільного процесуального судочинства є своєчасність вирішення справ, оскільки від цього залежить ефективність захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод справи про цивільні права та обов'язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на своєчасний захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту.

Отже наслідки процесуальних зволікань, які можуть виникнути під час розгляду справи, незалежно від обставин їх виправданості, не повинні лягати тягарем на учасників справи або бути такими, що по інакшому вирішують питання, якщо згідно із законом воно мало б бути вирішено відповідним чином та у визначений для цього строк.

Відтак, оскільки станом на час пред'явлення позовної заяви до суду першої інстанції підсудність позову визначено вірно, позов пред'явлено у відповідності до частини 1 ст.27 ЦПК України в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження при розгляді вказаної справи.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_4, та ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: