КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5943/2019 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Першка Миколи Васильовичана рішення Деснянського районного суду міста Києвавід 11 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

у грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що 15 липня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, в якому народились діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки, починаючи з літа 2017 року подружнє життя між ними погіршилось, що призвело до втрати взаємної поваги, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дітей, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, а також стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 3750 грн. до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та призначено підготовче засідання по даній справі на 11 лютого 2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення аліментів залишено без розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 15 липня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до відповідного суду першої інстанції, а також долучити до матеріалів справи зустрічний позов ОСОБА_2 про встановлення місця проживання малолітніх дітей.

Зокрема, серед доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_2, як відповідач, скористався наданим йому правом і своєчасно подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву ОСОБА_3, а також подав зустрічний позов про визначення місце проживання дітей. Проте, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 193, 197 ЦПК України не долучив вказаний зустрічний позов до матеріалів справи та не прийняв судового рішення стосовно нього, залишивши поза увагою висунуті в ньому вимоги.

Крім того, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення про розірвання шлюбу під час підготовчого засідання, що на його думку є порушенням вимог ст. ст. 198,200,209 ЦПК України.

28 березня 2019 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві представник позивача зазначає, що предметом розгляду справи були виключно вимоги про розірвання шлюбу, проти яких відповідач не заперечував. В той же час позов про розірвання шлюбу та зустрічний позов про визначення місця проживання дітей недоцільно розглядати в одному провадження, оскільки вони мають різну правову природу та не пов'язані між собою.

У судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб - учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 за результатами проведення підготовчого судового засідання, суд першої інстанції виходив із того, що шлюбні відносини між подружжям не склались через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо і відповідач визнав заявлені позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими та відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що подружжя перебувало в шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 745 (а.с. 3).

Від шлюбу мають спільних дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4,5).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства ухвалив рішення під час підготовчого засідання, як необґрунтовані.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, під час судового засідання 11 лютого 2019 року, визнав заявлений позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та не заперечував проти його задоволення, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.36-38).

Щодо доводів апелянта про порушення норм процесуального законодавства, допущених судом, який відмовив йому у прийнятті зустрічного позову без ухвалення відповідного процесуального рішення, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2.,3 ст. 193 ЦПК - зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднують в одне провадження з первісним позовом.

З протоколу судового засідання від 11.02.2019 року та матеріалів, доданих до апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти вимог позивача ОСОБА_3, скориставшись своїм процесуальним правом, наданим ст. ст. 49, 193 ЦПК України, 08.02.2019 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В той же час, матеріали даної справи не містять будь-яких процесуальних документів щодо вказаного зустрічного позову: про об'єднання із первісним, залишення без розгляду, повернення, відмову у відкритті провадження тощо.

З огляду на вказане, посилання відповідача на порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства в цій частині є обґрунтованими.

Однак, вказані порушення не можуть бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого за результатом розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_3, суд вирішив питання лише стосовно розірвання шлюбу між сторонами. При цьому, сторони не позбавлені права вирішувати спір щодо визначення місця проживання дітей, звернувшись до суду із відповідними вимогами в іншому провадженні.

Крім того, як вбачається із відомостей єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.О. Журба

К.П.Приходько