Дата документу 24.04.2019 Справа № 330/441/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/441/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1011/19 Федорець С.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області - начальника управління представництва інтересів громадянина або держави в суді в інтересах держави до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року заступник прокурора Запорізької області - начальник управління представництва інтересів громадянина або держави в суді в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення, посилаючись на те, що прокуратурою шляхом опрацювання відомостей, розміщених у Публічній кадастровій карті України та Реєстрі прав власності на нерухоме майно було встановлено, що Кирилівською селищною радою 03.03.2015 року прийнято рішення № 7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для обслуговування торгівельного павільйону ОСОБА_4»

Вказаним рішенням ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 для обслуговування торгівельного павільйону з метою подальшої передачі земельної ділянки в оренду.

22.05.2015 року за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 Кирилівською селищною радою прийнято рішення № 13 «Про передачу земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4».

Вказаним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для обслуговування та функціонування торгівельного павільйону, розташованого по АДРЕСА_1, та зазначену земельну ділянку передано ОСОБА_4 у довгострокову оренду терміном на 49 років.

Прокурор вважає, що рішення № 13 від 22.05.2015 року прийнято з порушеннями законодавства та підлягає скасуванню.

Так, згідно із даними Публічної кадастрової карти України, відстань спірної земельної ділянки від урізу води становить 31 метр, що, як зазначає прокурор, порушує встановлені статтями 60, 88 Водного Кодексу обмеження, згідно до яких прибережна захисна смуга становить не менш, ніж 2 км від урізу води, а пляжна зона - не менше, ніж 100 м від урізу води. Вказує, що спірна земельна ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги і пляжної зони, тому, у відповідності до норм Водного Кодексу України, відноситься до земель водного фонду, порядок надання яких у користування визначається земельним законодавством, де заборонено передання цих земель громадянам в оренду для обслуговування та функціонування торгівельного павільйону (ст. 59 ЗК України).

Таким чином, рішення Кирилівської с/р № 13 від 22.05.2015 року прийнято з порушенням вимог водного та земельного законодавства України, тому є незаконним і підлягає скасуванню.

Крім того зазначає, що на підставі цього рішення між відповідачами 19.06.2015 року було укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який був зареєстрований у встановленому законом порядку та його підставі відбулася передача спірної земельної ділянки відповідачем Кирилівською селищною радою відповідачу ОСОБА_4, про що складено акт прийому-передачі.

Вказує, що вказаний договір оренди укладено на підставі незаконного рішення № 13 від 22.05.2015 року, а тому вважає, що цей договір підлягає визнанню його недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, на підставі вимог статей 203, 215, 216 ЦК України.

Таким чином, у відповідності до вимог статті 216 ЦК України, спірна земельна ділянка підлягає поверненню ОСОБА_4 на користь власника - територіальної громади в особі Кирилівської селищної ради.

Зазначає, що порушення Кирилівською селищною радою встановленого законом порядку розпорядження землями водного фонду, що перебувають у державній та комунальній власності, спричиняє шкоду державі і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з відповідним позовом до суду.

Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у межах прибережної захисної смуги, законодавством чітко визначено режим обмеженої господарської діяльності на ній, встановлено виключений перелік цілей, задля яких вона може передаватися в оренду та вичерпний порядок дозволених на ній будівництв. Тому передача цієї земельної ділянки в оренду для інших потреб створює загрозу забруднення поверхневих вод та позбавляє державу можливості здійснення охорони поверхневих вод та контролю за станом використання таких земель, що, як зазначає прокурор, є безпосереднім порушенням її інтересів.

Також, знаходження спірної земельної ділянки у межах пляжної зони порушує гарантоване законодавством право інших громадян на вільне використання цієї зони.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Кирилівської селищної ради від 22.05.2015 року № 13 «Про передачу земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4», визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2 від 19.06.2015 року, укладений між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_4, а також зобов`язати ОСОБА_4 повернути на користь Кирилівської селищної ради вказану земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що внаслідок неправильного застосування положень ст.ст. 58-60 Земельного кодексу України та ст.ст.88-90 Водного кодексу України, суд дійшов безпідставного висновку, що визначення цільового призначення землі та відведення земельних ділянок у межах населеного пункту здійснюється на підставі проектів землеустрою з урахуванням містобудівної документації, при цьому врахування нормативних розмірів прибережної захисної смуги Азовського моря є необов'язковим. Судом невірно застосовано положення ст.56 ЦПК України, в результаті чого безпідставно суд дійшов висновку про відсутність підстав для самостійного звернення прокурора до суду з цим позовом без визначення позивачем Державну екологічну інспекцію України. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

На зазначену апеляційну скаргу представник Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області та ОСОБА_4 подали відзиви у яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, оскільки рішення суду відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права. Крім того, позов подано неналежним позивачем, оскільки у даному випадку тільки Державна екологічна інспекція України мала звернутись до суду, а не прокурор. Перевірка, яка була проведена прокуратурою не відповідає нормам земельного законодавства та з перевищенням повноважень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення селищної ради прокурор не вважає таким, що прийнято з порушенням норм законодавства та зазначає про його незаконність і не ставить питання про його скасування. Спірна земельна ділянка знаходиться у межах селища міського типу Кирилівка, а проект землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги на час винесення оскаржуваного рішення відсутній, тому неможна виходити з того, що беззаперечно розмір захисної смуги становить два кілометри від урізу води, оскільки у даному разі цей розмір повинен бути встановлений з урахуванням конкретних умов забудови. Крім того, у даному випадку прокурор невірно обґрунтував свою позицію з приводу повноважень для звернення до суду, не визначив позивачем Держекоінспекцію України та не врахував, що в цього органу виконавчої влади є повноваження для звернення до суду.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 03.03.2015 року Кирилівською селищною радою Якимівського району було прийнято рішення №7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для обслуговування торгівельного павільйону ОСОБА_4», яким відповідачеві ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для обслуговування торгівельного павільйону, яка розташована в АДРЕСА_1, в оренду на 49 років, за рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Також зобов'язано ОСОБА_4 представити проект відведення зазначеної земельної ділянки на затвердження в Кирилівську селищну раду в термін не пізніше одного року.

22.05.2015 року, розглянувши клопотання ОСОБА_4 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування та функціонування торгівельного павільйону, 57 сесія Кирилівської селищної ради прийняла рішення № 13 «Про передачу земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_4». Вказаним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для обслуговування та функціонування торгівельного павільйону, розташованого по АДРЕСА_1, та зазначену земельну ділянку передано ОСОБА_4 у довгострокову оренду терміном на 49 років за рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка, встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою, а також зобов'язано ОСОБА_4 заключити договір оренди земельної ділянки та зареєструвати право оренди на вище вказану земельну ділянку встановленому законом порядку.

На виконання зазначеного рішення між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_4 19.06.2015 року було укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який був зареєстрований у встановленому законом порядку, згідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вказаного договору оренди земельної ділянки від 19.06.2015 року відбулася передача спірної земельної ділянки відповідачем Кирилівською селищною радою відповідачу ОСОБА_4, про що складено акт приймання-передачі.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до вимог п. 34 ст. 26, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 116, 122, 123 ЗК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів перевіряється органом місцевого самоврядування ще при розгляді клопотання особи, зацікавленої у переданні в користування земельної ділянки, про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

03.03.2015 року Кирилівською селищною радою Якимівського району було прийнято рішення №7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для обслуговування торгівельного павільйону ОСОБА_4», яким відповідачеві ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для обслуговування торгівельного павільйону, яка розташована в АДРЕСА_1, в оренду на 49 років, за рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області.

Згідно до наданих представником Кирилівської селищної ради відомостей, у відповідності до вимог ч. 1 та 2 статті 186-1 ЗК України, проект щодо відведення спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 був погоджений із відділом Держземагенства в Якимівському районі Запорізької області та Відділом містобудування та архітектури Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наданого Відділом Держземагенства в Якимівському районі Запорізької області 31.03.2015 року №ЗП/-00-000/07 (а.с. 53), погоджено проект землеустрою земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, яка перебуває у комунальній власності, у відповідності до статті 19 ЗК України, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказані обставини також підтверджуються генеральним планом наданим представником селищної ради у засіданні апеляційної інстанції, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Висновком відділу містобудування та архітектури Якимівської районної державної адміністрації від 26.03.2015 року №70 також погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в довгострокову оренду на 49 років для обслуговування торгівельного павільйону гр. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, за рахунок земель житлової та громадської забудови Кирилівської селищної ради.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з зазначених вище документів вбачається, що жодних даних про знаходження спірної земельної ділянки у межах прибережної захисної смуги в ході погодження проекту землеустрою контролюючими органами встановлено не було.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурором не доведено факт розташування спірної земельної ділянки на час прийняття рішення саме у межах двокілометрової зони від урізу води, оскільки в обґрунтування таких доводів прокурором було надано технічний звіт зі зйомки об'єкту під кадастровим номером НОМЕР_2, датований 16.04.2018 року, та схема розташування ділянки з публічної кадастрової карти України.

Більш того, як вбачається з пояснювальної записки до технічного звіту, зйомка земельної ділянки проведена згідно схеми розміщення ділянки. З вказаної схеми вбачається, що на момент її надання на публічній кадастровій карті України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила користувачів карти про здійснення нею заходів з виправлення помилок на цій карті.

Іншої технічної документації для виготовлення технічного звіту не надавалося.

Перевіряючи вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_4 19.06.2015 року судом першої інстанції встановлено, що між Кирилівською селищною радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі від 19.06.2015 року.

Відповідно до умов Договору орендодавець на підставі рішення від 22.05.2015 року № 13 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування та функціонування торговельного павільйону, яка знаходиться у межах АДРЕСА_1.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна, який належить орендарю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Якимівського РУЮ 13.01.2015 року індексний номер 32139899.

Договір оренди укладено на 49 років починаючи з дати державної реєстрації договору.

Згідно з п. 26 Договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Договір зареєстрований у встановленому Законом порядку 19.06.2015 року.

Земельна ділянка площею 0,1 га передана Кирилівською селищною радою ОСОБА_4 за актом приймання-передачі без дати та номеру.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині суд виходив з того, що за своїм змістом договір оренди від 19.06.2015 року повністю відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» та нормам глави 58 ЦК України.

Укладений зазначений договір був на виконання відповідного рішення органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки в оренду, жодних відомостей, які б свідчили про протиріччя змісту договору нормам водного чи земельного законодавства, у договорі не зазначено і на них не посилається прокурор у позовній заяві та своїх поясненнях, спираючись лише на те, що даний договір оренди був укладений на підставі рішення Кирилівської селищної ради від 19.06.2015 року, яке, на думку прокурора, є незаконним.

Безпідставними є і вимоги позивача, щодо про зобов'язання відповідача ОСОБА_4 повернути на користь Кирилівської селищної ради спірну земельну ділянку по АДРЕСА_1, оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яке є у матеріалах справи у приватній власності відповідача ОСОБА_4 знаходиться будівля торгівельного павільйону по АДРЕСА_1, що не оспорюється сторонами. Посилання у апеляційній скарзі на те, що площа спірної земельної ділянки (0,1000 га) значно більша за площу торгівельного павільйону, належного на праві власності ОСОБА_4 (23,7 кв.м), тому об'єктивно не може слугувати для розміщення та обслуговування цієї будівлі, є безпідставними оскільки не містять обгрунтування нормами ДБН та СНіП, а питання щодо проведення експертизи порушено не було.

Дослідивши доводи прокурора з приводу законності його звернення до суду з вище вказаними вимогами в інтересах держави, судом першої інстанції встановлено наступне.

Так, відповідно до вимог ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» ч.3,4 ст. 23 передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» дійсно створено Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, до якої передано функції Держземагенства та частково - Державної інспекції сільського господарства.

Згідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року, на Міністерство аграрної політики та продовольства покладено функції з реалізації державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до Схеми спрямування і координації діяльності центральних органів виконавчої влади Кабінетом Міністрів України через відповідних членів Кабінету Міністрів України, затвердженої цією ж Постановою, у складі центральних органів виконавчої влади продовжує існування Державна екологічна інспекція України, Положення про яку було затверджено Указом Президента України №454/2011 від 13.04.2011 року.

Згідно з зазначеним вище положенням, Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади і здійснює державний нагляд (контроль) в галузі охорони земель, а саме в частині охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Діяльність Держекоінспекції спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів.

Поряд з іншими завданнями до повноважень Держекоінспекції України віднесено державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування , підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, законодавства про використання та охорону земель, зокрема, щодо встановлення та використання водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також щодо додержання режиму використання їх територій.

Також цим Положенням (п. 6) визначено, що для виконання покладених на неї завдань Держекоінспекція України, зокрема, має право вживати у встановленому порядку заходи досудового регулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем в суді. Вимоги, з якими Держекоінспекція може подавати позови до суду, Положенням не обмежені.

Виходячи з наведеного колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі прокурор невірно обґрунтував свою позицію з приводу повноважень для звернення до суду, не визначив позивачем Держекоінспекцію України та не врахував, що в цього органу виконавчої влади є повноваження для звернення до суду.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Прокуратури Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повного судового рішення 2 травня 2019 року

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко