Справа: 487/4035/18 Суддя суду першої інстанції Карташева Т.А.
Провадження: 22-ц/812/815/19Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Бондаренко Т.З., Самчишиної Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2019 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Карташевої Т.А., в приміщені цього суду, о 12 год. 18 хв., повний текст якої складено 04 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2018 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2019 року провадження у вказаній справі на підставі п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 487/10128/14-ц за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду та додержанням законів у природоохоронній сфері до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, повернення земельної ділянки у комунальну власність.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду щодо подібності правовідносин у справах №№ 487/10128/14 та 487/4035/18 є помилковими та, як наслідок оскаржувана ухвала від 27 лютого 2019 року щодо зупинення провадження на підставі п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, є незаконною. Крім того, суд зупинив провадження у справі всупереч принципу розумності строків розгляду справ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2019 року від відповідача ОСОБА_4, в особі його представника адвоката ОСОБА_2., до суду надійшла заява про зупинення провадження у даній цивільній справі до закінчення перегляду цивільної справи № 487/10128/14-ц за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду та додержанням законів у природоохоронній сфері до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, повернення земельної ділянки у комунальну власність у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду (провадження №14-473цс18).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України та зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржене судове рішення у цивільній справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлене у подібних правовідносинах, що виникли між сторонами по справі за цим позовом, а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд, оскільки вони зроблені судом з порушенням норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року цивільну справу № 487/10128/14-ц за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора за додержанням законів у природоохоронній сфері до Миколаївської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та повернення земельної ділянки у комунальну власність передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв'язку з тим, що є підстави для відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у відповідних постановах Верховного Суду України у частинах, що стосується порядку обчислення позовної давності у разі звернення з позовом прокурора у порядку представництва та врахування при цьому дати прокурорської перевірки.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року зазначену ухвалу прийнято для продовження розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

На теперішній час данні щодо розгляду справи № 487/10128/14-ц Великою Палатою Верховного Суду відсутні.

Поняття «подібність правовідносин» розкрито у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 820/4819/16 та означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як встановлено, справа № 487/10128/14-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання початку відліку позовної давності у справах за позовами прокурора. При цьому предметом позову у зазначеній справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, інші вимоги є похідними від основної.

Разом з тим, вимоги заявлені прокурором у даній справі обґрунтовуються рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13 грудня 2017 року, яким, зокрема, вже визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04 вересня 2009 року в частині надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 901 кв.м. по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1. Вказане рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, факт незаконності рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04 вересня 2009 року в частині надання ОСОБА_3 у власність вказаної земельної ділянки є вже встановленим преюдиційним фактом незаконності рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність спірної земельної ділянки.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з власності територіальної громади м. Миколаєва на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, а отже поза її волею, з метою реального поновлення інтересів громади та повернення у власність громади зазначеної вище земельної ділянки, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Отже, правовідносини у даній справі, що розглядається, не є подібними до правовідносин у справі № 487/10128/14-ц.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі з підстав, визначених п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України, а тому таке зупинення суперечить принципу ефективності процесу, направленому на недопущення розгляду справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, як доступ до суду. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення ЕСПЛ 2002-ІІ у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Зупиняючи провадження у справі районний суд дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст.379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.З. Бондаренко

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.