Справа № 645/89/19
Провадження № 2/645/748/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2019 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Шарка О.П
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів ,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 1998 грн. моральну шкоду у розмірі 1500 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 грн.
В обгрунтування позову зазначив, що 11 червня 2018 року ним було зроблено замовлення на виготовлення єврозабора у підприємця відповідача ОСОБА_3 за адресою виробничого цеха за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 3А, строком виготовлення та видачі замовлення 08.08.2018 року, після неодноразових нагадувань по телефону про термін виконання замовлення, продукцію забору прийшлось забрати лише 05.09.2018 року і в цей же день встановив за місцем свого проживання. Одразу перевірити якості забору не виявилось можливим, оскільки роботи закінчились в темний час доби. Всі монтажно установчі роботи виконував, як зясувалось пізніше, відповідач ОСОБА_4, який всіляко приховува свою особу. На наступний день вранці позивач помітив недопрацюванні в монтажі, зокрема у покритті лаком, для усунення недоліків йому довелось придати дві літрових банки лаку, у той час як відповідачі взяли кошти за всі виконані роботи. Також 14 секцій забору з деревяними клинами залишились не змазаними розчином суміші, також не обєктивно встановлено два швеллерних стовпа. Позивач зазначає, що в ході протиправної діяльності відповідачів, йому була заподіяна матеріальна шкода: вартість придбаного лаку 798 грн., вартість сплаченої робти з лаком сплачена позивачем 900 грн., вартість встановлення двох швеллерних стовпців -300 гривень, загальна сума 1500 гривень. Окрім того, позивач зазначає, що йому булазаподіяна моральна шкода у загальному розмірі 1500 гривень. В ході господарської діяльності підприємця ОСОБА_3 була спричинена моральна шкода у розмірі 500 гривень, оскільки строк отримання замовлення був протермінований на 1 місяць, також при доставцізабору, одна з секцій з виступающої частини стовпа була пошкоджена. Заподіяну відповідачем ОСОБА_5, яка виразилась у неналежному виконанні замовлених робіт, позивач оцінює у розмірі 1000 грн.
У судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги пітримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не зявилися ся, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, такими, що не підлягають задоволенні виходячи з наступного.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.
Відповідач, зі свого боку, зобов'язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.
Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ході судового розгляду встановлено, що всудовому встановлено, що 11 червня 2018 року позивачем ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3 було зроблено замовлення на виготовлення єврозабора за адресою виробничого цеха за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 3А, строком виготовлення та видачі замовлення 08.08.2018 року.
Після неодноразових нагадувань про термін виконання замовлення, продукцію забору прийшлось забрати лише 05.09.2018 року і в цей же день встановив за місцем свого проживання.
На наступний день позивач помітив недопрацюванні в монтажі, зокрема у покритті лаком, для усунення недоліків йому довелось придбати дві літрових банки лаку, 14 секцій забору з деревяними клинами залишились не змазаними розчином суміші, також не обєктивно встановлено два швеллерних стовпа.
Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань позивачу була заподіяна матеріальна шкода у загальному розмірі 1998 гривень: вартість придбаного лаку 798 грн., вартість сплаченої роботи з лаком сплачена позивачем 900 грн., вартість встановлення двох швелерних стовпців -300 гривень, загальна сума 1500 гривень.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).
Ч.1 ст. 509 ЦК України встановлює, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ст 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 2 статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Статтею 42 Конституції України передбачено, що Держава захищає права споживачів.
Відповідно пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Відповідно до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Окрім того, протиправними діями відповідачів, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразалась у несвоєчасному та неналежному виконанню своїх зобовязань.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Врахувавши вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, який зазнав душевних страждань, підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,00 грн. на користь позивача, пропорційно від заподіяної шкоди.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 263, 264-265, 280-282, 284, 287, 288, 289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1998 грн. (тисяча девятсот девяносто вісім гривень)
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1500 грн. (тисяча пятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 500 грн. (пятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь дежави в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. (триста всімдесят чотири гривні двадцять копійок) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2019 року.
Головуючий суддя: