Постанова

Іменем України

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 386/335/16-ц

провадження № 61-17964св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Урожай»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року в складі судді Гут Ю. О. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року в складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Дуковського О. Л.; Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» (далі - СТОВ «Урожай») про розірвання договору оренди та додаткової угоди, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, яка 07 листопада 2014 року заповіла їй земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,5421 га, що знаходиться на території Молдовської сільської ради Головнівського району Кіровоградської області (державний акт серії НОМЕР_2

10 серпня 2015 року приватний нотаріус Захаренко В. В. видав їй свідоцтво про право власності за заповітом, згідно з яким вона є власником цієї земельної ділянки.

01 березня 2005 року ОСОБА_4 уклала договір оренди землі № 201 зі СТОВ «Урожай» строком на 10 років.

05 травня 2011 року ОСОБА_4 уклала зі СТОВ «Урожай» додаткову угоду № 201. Договір укладено на 10 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди (пункт 8). У пункті 40 договору оренди зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Додаткова угода № 201 до договору оренди землі від 05 травня 2011 року не містить будь-яких змін до пункту 40 договору оренди землі від 01 березня 2005 року № 201.

ОСОБА_3 зазначала, що з питання розірвання договору вона зверталась до керівників відповідача, проте відповідач не погодився на розірвання договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 01 березня 2005 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Урожай», зареєстрований в Голованівському відділі КРФ ДП ЦДЗК 17 липня 2006 року за № 151.

Зобов'язано СТОВ «Урожай» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,5421 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Стягнуто з СТОВ «Урожай» на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 102,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договором оренди землі від 01 березня 2005 року, укладеним між ОСОБА_4 та СТОВ «Урожай», а саме пунктом 40, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору оренди.

Додатковим рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року в складі судді Гут Ю. О. розірвано додаткову угоду № 201 до договору оренди землі від 05 травня 2011 року, укладену між ОСОБА_4 та СТОВ «Урожай».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з СТОВ «Урожай» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 048,42 грн.

Стягнуто з СТОВ «Урожай» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 031,71 грн.

У решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, становить 2 080,13 грн (1 % х 152 893,00 грн = 1 528,93 грн - вимога майнового характеру (повернення земельної ділянки площею 5,5421 га) + 551,20 грн - вимога немайнового характеру (розірвання договору оренди і додаткової угоди).

Також зі СТОВ «Урожай» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 1 048,42 грн та в дохід держави - 1 031,71 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, СТОВ «Урожай», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів не відповідають обставинам справи. Суди дійшли помилкового висновку про розірвання договору, не врахували, що відповідач не порушував зобов'язання, проте позивач усупереч частині третій статті 148-1 ЗК України належним чином в передбачені строки не повідомила відповідача про зміну власника земельної ділянки.

У травні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 серпня 2015 року серії НАР № 180043, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 успадкувала земельну ділянку площею 5,5421 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а. с. 15).

01 березня 2005 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Урожай» укладений договір оренди земельної ділянки площею 5,54 га, яка розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Договір зареєстрований Голованівським відділом КРФ ДП ЦДЗК 17 липня 2006 року в книзі № 4 за № 151. Земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта серія НОМЕР_4 від 18 березня 2002 року, виданого Голованівською районною державною адміністрацією 14 березня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 377 (а. с. 7-10).

05 травня 2011 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Урожай» укладена додаткова угода до договору оренди, якою продовжено термін дії договору на 10 років (а. с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, земельну ділянку успадкувала за заповітом ОСОБА_3

21 вересня 2015 року та 24 березня 2016 року позивач надала відповідачу заяви про розірвання договору на підставі пункту 40 договору оренди, але листами від 02 жовтня 2015 року № 224 та від 29 березня 2016 року № 16/03/29-1 відповідач відмовив у розірвані договору оренди (а. с. 19, 22).

Відповідно до частини першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом 40 договору оренди від 01 березня 2005 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до частини першої статті 781 ЦК України договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки право власності на орендовану земельну ділянку перейшло від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), ураховуючи вищезгадані правові норми та умови договору оренди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи спірний правочин, сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема пунктом 40 передбачено можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Цей пункт договору узгоджується із положеннями ЦК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі». Позивач, який набув право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця, як новий власник, має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди з підстав, визначених договором.

Після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, яка є предметом договору оренди від 01 березня 2005 року, перейшло до її спадкоємця ОСОБА_3, яка стала її новим власником та вимагає розірвання правочину, що передбачено законодавством та пунктом 40 укладеного договору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольнив позов ОСОБА_3

Разом з тим суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, зазначаючи, що позивачем заявлені дві вимоги: майнового та немайнового характерів.

Згідно з витягом з технічної документації відділу Держгеокадастру у Голованівському районі від 12 квітня 2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5,5421 га, яка належить ОСОБА_3, становить 152 893,00 грн (а. с. 18).

Сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, становить 2 080,13 грн (1 % х 152 893,00 грн = 1 528,93 грн - вимога майнового характеру (повернення земельної ділянки площею 5,5421 га) + + 551,20 грн - вимога немайнового характеру (розірвання договору оренди і додаткової угоди).

Також суд апеляційної інстанції стягнув зі СТОВ «Урожай» на користь ОСОБА_3 сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 1 048,42 грн та в дохід держави - 1 031,71 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає статті 263 ЦПК України, при вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2017 року зупинено виконання рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цих рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання (дію) рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 серпня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик