Постанова

Іменем України

10 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/15337/17

провадження № 61-45033 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня

2018 року у складі судді Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі ПрАТ «АК «Київводоканал») про захист прав споживача, зобов'язання вчинити дії.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач безпідставно нарахував їй заборгованість за постачання холодної води у розмірі 1 223,39 грн та за водовідведення у розмірі 945,87 грн, без зазначення періоду за який вона нарахована.

Посилаючись на наведене, просила зобов'язати ПрАТ «АК «Київводоканал» скасувати борг за постачання холодної води та водовідведення.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору, надано строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання зазначеної ухвали суду ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на те, що вона є споживачем послуг, які надає відповідач.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позов ОСОБА_1 визнано неподаним та повернуто позивачу.

Короткий зміст ухвал апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено у зв'язку з тим, що позивач не відноситься до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору, визначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору, надано строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник у визначений судом строк не виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, у якій вона просила скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та передати справу на новий судовий розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не урахував положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду, а не тільки під час подання позовної заяви.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшов.

Рух справи в касаційній інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року та ухвали Апеляційного суду

м. Києва від 20 липня 2018 року, відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду

м. Києва від 29 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 та за її касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

За змістом частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо.

Ураховуючи, що Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і послуг, а також визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, положення Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають застосуванню до спірних правовідносин нарівні з іншими актами цивільного законодавства України.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

В статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний аналіз зазначеного закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що відсутність у переліку такої категорії, як споживачі, не означає, що вони не звільнені від сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, зокрема частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 7, ст. 84) слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права підлягають захисту як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 1 ЦПК України 2004 року, стаття 2 ЦПК України).

Зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Суд апеляційної інстанцій наведеного не урахував, не звернув увагу на те, що ОСОБА_1, як споживач звільнена від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обгрунтованою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик