Дата документу 25.04.2019 Справа № 334/5706/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5706/17 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1433/19 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Правобережне районне відділення електричних мереж) на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Правобережне районне відділення електричних мереж) до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Правобережне районне відділення електричних мереж) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.

В обґрунтування позову зазначало, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі відкритого особового рахунку № 573703035 постачає електричну енергію на обєкт, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Ватутіна, 51. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_5, яка є власником помешкання за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Ватутіна, 51, договір про користування електричною енергією також укладений із ОСОБА_5. Також за адресою м. Запоріжжя, вул.. Ватутіна, 51, зареєстрований син власниці ОСОБА_4.

Відповідачі споживають електричну енергію та здійснюють оплату спожитої електричної енергії на підставі виставлених Позивачем рахунків.

21.06.2017 року при здійсненні рейдовою бригадою Правобережного районного відділення електричних мереж ПАТ «ЗОЕ» перевірки дотримання споживачами Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), було виявлено порушення, а саме: використання штучного нуля, що призвело до споживання не облікованої електричної енергії, при відключеному запобіжнику у колі після катушки струму. Змінено схему підключення електролічильника фаза в ІІІ клемі. Точка підключення від металевої конструкції та зєднана з після обліковою нульовою проводкою через стаціонарну електророзетку за допомогою перемички. Порушення здійснювалося приховано, контролер при контрольному огляді виявити не міг. Зазначене порушення зафіксовано Актом про порушення ПКЕЕН № 00141549 від 21.06.2017 року.

Згідно з п 3.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН, затвердж. Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, як, зокрема, самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власник мереж) з порушенням схеми обліку.

На підставі п.п. «г» п.3.3 Методики, відповідачам нараховано обсяг та вартість не облікованої електроенергії внаслідок порушення ним ПКЕЕН у кількості 27781 кВт.год. на суму 27991,75 гривень.

Відповідачами не виконано обовязок щодо оплати вартості не облікованої електричної енергії по акту про порушення в сумі 27991,75 гривень.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів вартість не облікованої електричної енергії в сумі 27991,75 грн., а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Правобережне районне відділення електричних мереж) подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_5 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позивачем вимог, оскільки акт № 00141549 від 21.06.2017 року про порушення складено енергопостачальником з порушеннями вимог Правил та Методики. На підставі акту, складеного з порушеннями, у енергопостачальника не було підстав для застосування Методики та затвердження розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН,

Зазначений висновок суду є правильним і таким, що узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення (скорочено ПКЕЕН).

Суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та встановив, що відносини між побутовими споживачами електричної енергії (населенням) та енергопостачальниками регулюються "Правилами користування електричною енергією для населення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Порядок визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією визначається Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006р. № 782/12656 з наступними змінами та доповненнями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для застосування до споживача нарахування вартості недоврахованої електричної енергії є факт вчинення споживачем правопорушення в сфері електроенергетики, яке зафіксоване належним чином.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що проведення перевірки та складання акту в присутності споживача або представника спожива є обовязковим (п.53 Правил).

З огляду на те, що діючим законодавством про електроенергетику не встановлено спеціальних вимог щодо представництва, це питання має вирішуватись із врахуванням вимог ч. 3 ст. 237, ч. 1 ст. 238 Цивільного кодексу України, відповідно до яких представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що акт складено без участі споживача або його представника. В акті зазначено, що акт складено в присутності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте споживач не уповноважував громадянина ОСОБА_4 на представництво своїх інтересів. ОСОБА_4 до переліку осіб, уповноважених здійснювати представницькі функції від імені власника ОСОБА_5 не входить (а.с.9).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що перевірка здійснена працівниками позивача у відсутності ОСОБА_5 або її уповноваженого представника, що є порушенням норм ПКЕЕН та Методики, та порушенням права споживача на участь у проведенні перевірки дотримання законодавства у сфері енергопостачання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" не було позбавлено права залучити до участі у перевірці ОСОБА_5 або її уповноваженого представника, за обставини сумнівності або відсутності підтвердження повноважень невідомої їм особи представляти її відповідні інтереси власника.

З огляду на зазначене, судом вірно встановлено, що акт споживачу вручено не було.

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований з 2005 року за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Гаврилова, 10-217. Жодних доказів, що він є споживачем послуг ПАТ "Запоріжжяобленерго" за адресою м. Запоріжжя, вул.. Ватутіна, 51, матеріали справи не містять.

Крім того, в порушення вимог пунктів 4.6, 4.7 Методики щодо оформлення актів про порушення акт про порушення № 00141549 від 21.06.2017 року складено з чисельними порушеннями Методики.

Відповідно до пункту 4.6 Методики - в акті про порушення наводиться схема підключення електроустановки та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

Суд першої інстанції вірно встановив, що така схема з нібито «штучним нулем» наведена у акті № 00141549. Але, в судовому засіданні встановлено той факт, що у цей же день за цією ж таки адресою перед складанням акту № 00141549 було складено акт про порушення № 00141548 від 21.06.2017 р. з приводу відсутності пломби держповірки.

У наведеній у акті № 00141548 від 21.06.2017 р. схемі цієї ж самої електроустановки «штучний нуль» - відсутній. Також разом з зазначеними актами про порушення у цей же день складено Акт технічної перевірки у якому відсутні зауваження щодо використання «штучного нуля».

Також у цей же день складено Акт-повідомлення № 232 про направлення на експертизу лічильника електроенергії у якому ж знову таки відсутні зауваження щодо використання «штучного нуля».

Обов'язковими передумовами для застосування енергопостачальником Методики у випадку використання споживачем штучного "нуля" з метою розкрадання електричної енергії (за умови неправильного підключення лічильника ("фаза" у третій клемі) є наступне: наявність у енергопостачальника погодженої споживачем схеми підключення лічильника, що відповідає вимогам нормативно-технічної документації, або доказів того, що "перефазування" лічильника здійснено на ділянці електромережі, яка знаходиться у зоні експлуатаційної відповідальності споживача; виявлення енергопостачальником факту використання споживачем "штучного нуля" з метою розкрадання електроенергії.

Крім того, судом вірно встановлено на підставі листа Держенергонагляду № 03/10-5171 від 08.09.2017 р., що під час складання акту № 00141549 були допущені численні порушення, а також надані наступні розяснення щодо причин неправильного підключення лічильника. А саме: Неправильне приєднання «фазного» і нульового проводів до електролічильника при його встановленні. Оскільки прилади обліку електричної енергії, відповідно до вимог пункту 8 ПКЕЕН, мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, споживач не несе відповідальність за неправильне приєднання «фазного» і «нульового» проводів до електролічильника при його встановленні, за умови цілісності пломб на клемній кришці приладу обліку; Порушення схеми живлення електроустановки споживача шляхом зміни місць приєднання «фазного» і «нульового» проводів на межі експлуатаційної відповідальності. Однак, згідно з вимогами нормативних документів у галузі електроенергетики, споживач не несе відповідальності за неправильне підключення приладу обліку, повязане з порушенням схеми живлення електроустановки споживача шляхом зміни місць приєднання «фазного» і «нульового» проводів на межі експлуатаційної відповідальності; Порушення споживачем схеми електроустановки, з метою зміни місць приєднання «фазного» і «нульового» проводів до лічильника. Однак представники енергопостачальника під час оформлення акту № 00141549 таке порушення не зафіксували; Зміни місць приєднання «фазного» і «нульового» проводів до лічильника під його клемною кришкою. Таку заміну можливо здійсниш тільки за умови порушення пломб енергопостачальника на клемній кришці електролічильника. Проте в Акті № 00141549 не зазначено, що пломба енергопостачальника на клемній кришці електролічильника була порушена.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в Акті № 00141549 відсутня інформація щодо місця та способу здійснення споживачем «перефазування» приладу обліку.

Згідно з інформацією, зазначеною у Акті № 00141549, представники енергопостачальника виявили неправильне фазування електролічильника (фаза в третій клемі) та електророзетку, в якій була змонтована перемичка між робочим і захисним провідниками, який у свою чергу був зєднаний з металевою конструкцією (підтверджуючі фотознімки ПАТ «Запоріжжяобленерго» не надало), що при вимкненому запобіжнику давало можливість без облікового споживання електричної енергії у будинку споживача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, відповідно до наданих енергопостачальником фотознімків, фактично під час оформлення Акта було виявлено шунтуючу перемичку, що зєднувала робочий нульовий провід та захисний нульовий провід подовжувача (мережевого фільтра). При цьому на фотознімках відсутнє місце зєднання захисного нульового проводу з контуром заземлення або з металевою трубою системи опалення (водопроводу) тощо.

Крім того, як встановлено судом, представники енергопостачальника не зазначили, що під час перевірки схеми електропостачання помешкання було зафіксовано відключений стан комутаційного апарата захисту.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про те, що складений 21.06.2017 року, акт № 00141549 про порушення споживачем вимог ПКЕЕН, на підставі яких здійснено розрахунок обсягу та вартості електроенергії складено з численними порушеннями вищезазначених норм, а тому позовні вимоги є безпідставними та недоведеними.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Правобережне районне відділення електричних мереж) залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: