КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-и/824/528/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району міста Києва про стягнення трьох процентів річних та індексації за несплату додаткових витрат на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

21 вересня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Святошинського району міста Києва про стягнення трьох процентів річних та індексації за несплату додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішеннями судів з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто додаткові витрати на утримання дитини, у сумах 13450,40 грн., 3675,73 грн. та 1742 ,51 грн. ОСОБА_3 вказані судові рішення не виконав, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість на загальну суму 15896,00 грн.

Тому, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь за несплату додаткових витрат на утримання дитини, 3% річних, а також в якості індексації, станом на 01.07.2017, загальну суму 15896,00 грн., а саме: за рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 - 12340.75 грн. (де 10894,81грн. це індексація, 1445,94 грн. це 3% річних, за весь термін існування заборгованості): за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2014 - 3003,06 грн. (де 330,82 грн. це 3% річних, 2672,24грн. це індексація); за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2015 - 552,19 грн. (де 104,55 грн. це 3% річних, 447,64 -індексація).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району міста Києва про стягнення трьох процентів річних та індексації за несплату додаткових витрат на утримання дитини залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є не обгрунтованим, протиправним та таким, що умисно і упереджено ухвалено в інтересах відповідача. При цьому зазначав, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від сплати додаткових витрат та надає суду неправдиві відомості щодо сплати боргу, що суперечить доказам позивача. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_3 зазначав, що він сумлінно сплачував стягнуті з нього рішеннями суду додаткові витрати на дитину зі своєї заробітної плати по виконавчим листам №2/759/2580/13, №2/759/3439/14, №759/8765/15-ц і на момент подачі заяви до суду позивачем, заборгованості не мав. Усі звинувачення апеляційної скарги, на його думку, є надуманими, безпідставними та такими, що не підтверджуються жодним належним доказом. Вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм процесуального та матеріального права.

Позивач та третя особа: Служба у справах дітей Святошинського району міста Києва в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та третьої особи: Служби у справах дітей Святошинського району міста Києва в судові засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, позивач для участі у справі направила свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала достатніх доказів та не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі ОСОБА_2 - позивач та ОСОБА_3 - відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2002 року по 03 лютого 2009 року. У період перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду позовні вимоги ОСОБА_2 зводились до того, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь за несплату додаткових витрат на утримання дитини, 3% річних, а також в якості індексації, станом на 01.07.2017, загальну суму 15896,00 грн. за невиконання 3-х рішень суду на підставі ч.4 ст.196 СК України. При цьому стверджувалось, що рішення суду не виконані і відповідач навмисне ухиляється від їх виконання.

Проте, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і при перегляді рішення судом апеляційної інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо не обґрунтованості рішення суду першої інстанції, його протиправності та такого, що умисно і упереджено ухвалено в інтересах відповідача, ухилення відповідача протягом тривалого часу від сплати додаткових витрат за рішеннями суду, а також надання неправдивих відомостей відносно сплати боргу, що суперечить доказам позивача, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УІІІ від 17 травня 2017 року, було змінено назву та внесено доповнення до змісту ст. 196 Сімейного кодексу України, й встановлено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Судом встановлено, що позов до суду було пред`явлено 21 вересня 2017 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 13221,04 грн. та судовий збір 229,40 грн. Виконавчий лист отриманий 17 січня 2014 року представником позивача ОСОБА_1 та переданий на виконання до державної виконавчої служби.

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва від 29.06.2017 виконавче провадження про стягнення боргу 13450,44 грн. було закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 3432,13 грн. та судовий збір 243,60 грн. Виконавчий лист отриманий 05.09.2014 представником позивача ОСОБА_1 та переданий на виконання до державної виконавчої служби.

Згідно постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 23.12.2016 виконавче провадження про стягнення боргу 3675,73 грн. було закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 1558,72 грн. та судовий збір 183,79 грн. Виконавчий лист отриманий 01.09.2015 представником позивача ОСОБА_1 та переданий на виконання до державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 22.02.2018 виконавче провадження про стягнення боргу 1742,51 грн. було закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі.

Із копії зазначеного виконавчого провадження (а.с.19 розпорядження №49822246) вбачається, що кошти на погашення боргу у розмірі 1742,51 грн. надходили з місця роботи боржника, починаючи з січня 2017 року, але розпорядження про їх перерахунок виписано державним виконавцем 01.02.2018.

Отже, зазначена норма закону (ч.4 ст.196 СК України) встановлює, що прострочення оплати додаткових витрат на дитину лише з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач на час виконання рішень суду працював, усі виконавчі листи були направлені за місцем його роботи і вина у простроченні оплати додаткових витрат на дитину за рішеннями суду відсутня.

До того ж, вказаний Закон (ч.4 ст. 196 СК України) набрав чинності 08 липня 2017 року, тоді коли додаткові витрати уже були стягнуті з відповідача за виконавчими листами.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Посилання представника позивача щодо неправомірних дій державної виконавчої служби при виконанні рішень суду не були предметом розгляду суду першої інстанції, натомість, не можуть бути підставою для перевірки апеляційним судом та покладення відповідальності на відповідача.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: