Справа № 682/1123/18
Провадження № 2/682/24/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2019 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря Придачук Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1,
позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном,
23.04.2018 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні майном.
Позивач неодноразово повідомляв відповідача, що він має намір проживати у вказаній квартирі, проте ОСОБА_3 не погоджується на вселення позивача у дане приміщення, чим систематично порушує його право власності на належну йому частину квартири. В звязку з наведеним позивач просить вселити його у спірну квартиру, зобовязавши відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою та надати йому ключі від вхідних дверей квартири.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.
Так позивач додатково повідомив суду, що має намір мешкати у спірній квартирі, оскільки є законним співвласником Ѕ частки. Проте відповідач не бере до уваги його право власності щодо даного житла, так як і не відшкодовує вартість належної йому частки квартири. В звязку з наведеним був змушений здійснювати захист порушених прав в судовому порядку.
Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили з наступних підстав.
Після смерті бабусі за усною домовленістю з позивачем вона продовжувала в ній мешкати разом з дітьми, домовившись про те, що через деякий час відшкодує йому вартість належної йому частки нерухомості. Проте в березні 2017 року мав місце інцидент, коли позивач, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, ввійшов до квартири, де вона на той час перебувала з дітьми, почав застосовувати до неї фізичну силу, затіяв сварку та ображав її нецензурною лайкою. Враховуючи таку поведінку ОСОБА_2, яка на її думку становить загрозу як для неї, так і для її дітей, надати добровільно ключі від квартири відмовляється, разом з тим відшкодувати чи вказати точну дату, до якої зможе сплатити ОСОБА_2 вартість його частки квартири відповідач не може.
Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2008 серії САВ №881091 ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира №3 по вул. Перемоги в м. Славуті загальною площею 75,9 кв.м. (а.с.9).
Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.12.2017 ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/6 частки вказаної квартири після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.12).
Те, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/6 даної квартири підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2017 №105962624 (а.с.14).
Таким чином, позивач є співвласником Ѕ частки даної квартири, що не заперечувалося в суді обома сторонами.
Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради від 27.03.2018 №3844/26 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.
Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено відповідачем, ОСОБА_3 є співвласником іншої Ѕ квартири.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне.
Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з п.п.1,2,5 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частинами 1-3 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.
Відповідна правова позиція викладена у постанові ОСОБА_11 Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом допитувались свідки зі сторони відповідача. Так зокрема рідний брат ОСОБА_3 свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що на його думку позивач безпідставно звертається до суду з даним позовом до ОСОБА_3, оскільки за життя його матері ОСОБА_5 він за нею не доглядав та не допомагав, тоді як його сестра та мати протягом останнього часу постійно з нею проживали, доглядали її та надавали різного роду допомогу.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, котра працювала в квартирі по сусідству зі спірною квартирою, повідомила, що їй відомо про те, що за життя ОСОБА_5 житло було приватизоване на неї, її сина ОСОБА_2 та онука ОСОБА_6 Також за життя ОСОБА_5 часто говорила проте, що син ОСОБА_2 до неї не навідується. Водночас постійно бачила, що допомагали їй та доглядали її донька та онука.
Такі покази свідків суд не бере до уваги, оскільки як було встановлено судом позивач є законним співвласником Ѕ спірної квартири, а відтак не може бути позбавлений прав щодо володіння, користування та розпорядження нею.
Виходячи з характеру спірних відносин та доведення суду наявності позивача права власності на частину спірного об'єкту нерухомого майна, є підстави для задоволення позову ОСОБА_2 щодо усунення перешкод в користуванні шляхом вселення до квартири, зобовязання ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні квартирою шляхом надання ключів від замка дверей квартири, оскільки визначений позивачем спосіб захисту є правомірним та має за мету відновити порушенні права позивача, як співвласника квартири, на реалізацію в повній мірі права власності на об'єкт нерухомого майна та припинення порушень з боку відповідача в майбутньому.
Керуючись ст.41 Конституцією України ст.ст.321, 358, 391 ЦК України, ст.ст.12, 141, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Вселити ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер обліковий картки платника податків - НОМЕР_1) в квартиру №3, що розташована в будинку №29 по вул. Перемоги в м. Славута Хмельницької області.
Зобовязати ОСОБА_3 (зареєстровану за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер обліковий картки платника податків - ) не чинити ОСОБА_2 (зерєстрованому за адресою вул. Перемоги, 29/3 м. Славута Хмельницька область, реєстраційний номер обліковий картки платника податків - НОМЕР_1) перешкоди в користуванні квартирою №3, що розташована в будинку №29 по вул. Перемоги в м. Славута Хмельницької області шляхом надання ключів від замка дверей квартири.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704 грн 80 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 26.04.2019