Провадження № 2/331/789/2019
Справа № 331/890/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: 03049, м. Київ, пр. Повітрянофлотський, буд. № 28; місце проживання: 02093, м. Київ, вул.. Росошанська, буд. № 3, корп.. № 4, к. 5/6) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій позивач просить суд: зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року по справі № 331/6695/18 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2003 року по 2013 року він перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_2, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2013 року.

Від зазначеного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 з січня 2013 року по грудень 2013 року мешкав з ОСОБА_2 та він добровільно щомісячно перераховував аліменти на утримання сина у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. З грудня 2013 року по 29 листопада 2018 року ОСОБА_3 за власним бажанням мешкав з ним та перебував на його повному утриманні, оскільки ОСОБА_4 матеріальну допомогу на утримання сина не надавала та аліментів на утримання сина не сплачувала.

З грудня 2018 року ОСОБА_3 за власним бажанням змінив місце проживання та переїхав мешкати до ОСОБА_2

10 січня 2019 року за заявою ОСОБА_2 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Він готовий сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте вважає, що меншому розмірі, ніж визначено судовим наказом, виданим 10 січня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, виходячи з наступного.

24 травня 2014 року він уклав шлюб з ОСОБА_5, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 634.

24 серпня 2014 року у цьому шлюбі у нього та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6, про що свідчить Свідоцтво про народження серії І-БК № 403274, видане 16 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1857.

Він є учасником бойових дій та працює у Національному університеті Міністерства оборони України ім.. ОСОБА_7 на посаді військовослужбовця та його середній заробіток та його середній заробіток за період з серпня 2018 року по січень 2019 року складає 18844,00 грн. (з урахуванням обовязкових відрахувань)

Він не має власного житла та мешкає з родиною у орендованій квартирі відповідно договору оренди житлового приміщення № 2670 від 22 квітня 2016 року, сплачує щомісячно комунальні послуги у розмірі приблизно 1000 грн.

Його дружина ОСОБА_5 працює на посаді менеджера зі збуту у ФОП ОСОБА_8 не повний робочий день та отримує посадовий оклад у розмірі 1862,00 грн.

Таким чином, на даний час він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, утримує малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та утримує дружину, яка працює не повний робочий день.

Вважає, що оскільки на його утриманні наразі перебуває ще одна малолітня дитина та дружина, яка працює не повний робочий день, його матеріальний стан суттєво погіршився та він має право на зменшення розміру аліментів, що утримуються на підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі № 331/6695/18.

На підставі викладеного, просить суд зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2019 року по справі № 331/6695/18 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України). Встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. (а.с. 40-41)

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 1, позивач копію ухвали суду від 20 березня 2019 року отримала особисто 25 березня 2019 року.

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 69 3, відповідач ОСОБА_2 копію ухвали суду від 20 березня 2019 року та копію позовної заяви з додатком до неї отримала 27 березня 2019 року.

Станом на 19 квітня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 у визначений ухвалою суду строк, передбачений нормами ЦПК України, процесуальні дії щодо надання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову та подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, не вчинені.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Матеріалами справи встановлено, що з 2003 року по 2013 року ОСОБА_3 перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_2, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2013 року.

Від зазначеного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 з січня 2013 року по грудень 2013 року мешкав з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 добровільно щомісячно перераховував аліменти на утримання сина у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. З грудня 2013 року по 29 листопада 2018 року ОСОБА_3 за власним бажанням мешкав з ОСОБА_1 та перебував на його повному утриманні, оскільки ОСОБА_4 матеріальну допомогу на утримання сина не надавала та аліментів на утримання сина не сплачувала. (а.с. 16, 17, 29-32)

З грудня 2018 року ОСОБА_3 за власним бажанням змінив місце проживання та переїхав мешкати до ОСОБА_2

10 січня 2019 року за заявою ОСОБА_2 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11-13)

24 травня 2014 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 634. (а.с. 15)

24 серпня 2014 року у цьому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6, про що свідчить Свідоцтво про народження серії І-БК № 403274, видане 16 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1857. (а.с. 14)

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та працює у Національному університеті Міністерства оборони України ім.. ОСОБА_7 на посаді військовослужбовця та його середній заробіток та його середній заробіток за період з серпня 2018 року по січень 2019 року складає 18844,00 грн. (з урахуванням обовязкових відрахувань). (а.с. 18)

ОСОБА_1 не має власного житла та мешкає з родиною у орендованій квартирі відповідно договору оренди житлового приміщення № 2670 від 22 квітня 2016 року, сплачує щомісячно комунальні послуги у розмірі приблизно 1000 грн. (а.с. 19-23)

Дружина позивача ОСОБА_5 працює на посаді менеджера зі збуту у ФОП ОСОБА_8 не повний робочий день та отримує посадовий оклад у розмірі 1862,00 грн. (а.с. 24-26)

Як на підстави позову позивач зазначає, що на даний час він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, утримує малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та утримує дружину, яка працює не повний робочий день. Оскільки на його утриманні наразі перебуває ще одна малолітня дитина та дружина, яка працює не повний робочий день, його матеріальний стан суттєво погіршився та він має право на зменшення розміру аліментів, що утримуються на підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі № 331/6695/18.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").

Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; - працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; - осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Таким чином, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факти матеріального стану платника аліментів не були відомі суду при видачі судового наказу, матеріальний стан платника аліментів змінився у бік погіршення та запропонований позивачем розмір аліментів є достатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 10 січня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з розміру 1/4 частки до розміру 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цього рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 192 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: 03049, м. Київ, пр. Повітрянофлотський, буд. № 28; місце проживання: 02093, м. Київ, вул.. Росошанська, буд. № 3, корп.. № 4, к. 5/6) задовольнити.

Змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 10 січня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично мешкає за адресою: м. Київ, вул.. Росошанська, буд. № 3, корп.. № 4, к. 5/6 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Земського лікаря ЛукашевичаАДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі стягнення у розмірі 1/4 частини на стягнення у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2019 року.

Роз'яснити сторонам, що у відповідності зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

19.04.2019