Номер провадження 2/754/3490/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Клочко І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

Свої вимоги мотивують тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений 28.12.2011 р. Шостаком О.А. приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, позивачам та відповідачу на праві спільної власності належить по 1/3 частині вищезазначеної квартири кожній.

Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 20.01.2012 р.

Квартира загальною площею - 45,2 кв. м. та житловою площею 26,5 кв. м. складається з двох ізольованих кімнат розмірами - 10,5 кв.м. та 16,0 кв. м.

На кожного припадає по 8,83 кв.м.

Позивачі по справі займають кімнату - 16,0 кв.м., а відповідач кімнату - 10,5 кв. м..

На даний час між позивачами та відповідачем виникає конфлікт з приводу оплати комунальних послуг, прибирання в квартирі, підтримання санітарного стану житла.

Для уникнення вищезазначених конфліктів позивачі просять суд визначити порядок користування квартирою.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, заслухавши позивачів, відповідача та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши позивачів, відповідача, та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був посвідчений 28.12.2011 р. Шостаком О.А. приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, позивачам та відповідачу на праві спільної власності належить по 1/3 частині вищезазначеної квартири кожній.

Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 20.01.2012 р.

Квартира загальною площею - 45,2 кв. м. та житловою площею 26,5 кв. м. складається з двох ізольованих кімнат розмірами - 10,5 кв.м. та 16,0 кв. м.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Разом з цим, згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 358 ЦК України визначено, право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою.

Кожний із власників має право на надання йому у володіння і користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. У випадку неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації або пропонувати встановити порядок користування.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири.

В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири.

В іншому випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як вбачається з технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, вказана квартира є двокімнатною, складається з кімнати площею 10,5 кв.м., кімнати площею 16,0 кв.м., кухні, площею 7,9 кв.м., ванної кімнати, площею 2,0 кв.м., вбиральні, площею 1,0 кв.м., коридору, площею 5,8 кв.м.

Позивачи, які являється співвласниками по 1/3 частин квартири кожна, просять виділити їм в користування кімнату площею 16,0 кв.м., а кімнату площею площею 10,5 кв.м. просять виділити в користування відповідачці. Кухня, ванна кімната, вбиральня, та коридор мають бути залишені в загальному користуванні.

Оскільки сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачами, а саме їм слід виділити користування житлову кімнату площею 16,0 кв.м., а кімнату площею 10,5 кв.м. просить виділити в користування відповідачці. Кухня, ванна кімната, вбиральня, та коридор мають бути залишені в загальному користуванні. При цьому суд враховує, що відповідачем не було запропоновано свій варіант встановлення порядку користування квартирою.

Суд вважає, що такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки відповідачу в користування виділяється ізольована кімната.

З огляду на викладене, суд вважає позовну заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, статтями 16, 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити повністю.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 без змін часток у праві власності.

Виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату, жилою площею 16,0кв.м,

Виділити в користування ОСОБА_3 кімнату з балконом, жилою площею 10,5кв.м.

Кухню, коридор, вбиральню та ванну кімнату квартири АДРЕСА_1 залишити в спільному користуванні співвласників квартири.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Відповідач

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 15.04.2019 року.

Суддя