Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н.В., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, про стягнення збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 08.10.2018 року мотивуючи тим, що він є інвалідом 2-ї групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (учасників бойових дій) інвалідів війни. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719 передбачено його право на виплату йому грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов. На підставі його заяви ОСОБА_5, яка була створена Виконавчим комітетом Білоцерківської міської Ради Київської області, щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів, про виплату грошової допомоги, за рішенням №05 від 15.11.2016 року йому було призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення, в розмірі - 1 032 493,64 грн., в тому числі вартість житла становила 999022,95 грн., та поточні затрати становили - 33 470,69 грн. Вищезазначені грошові кошти в розмірі - 1 032 493,64 грн., було перераховано на його спеціальний поточний рахунок № 5826. За договором купівлі-продажу квартири, від 28.12.2016 року, Договором про внесення змін до нього, 06.01.2017 року він купив трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становила - 999 022,95 грн. В січні 2017 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_5 Виконкому Білоцерківської міської ради нарахувала і виплатила грошову компенсацію на придбання житла з порушенням законних прав, передбачених п.п. 19-20 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10. 2016 року № 719, тобто, в меншому розмірі, без врахування вартості додаткових 10 кв. м. жилої площі як інваліду І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, і в цьому ж місяці він звернувся до відповідачів про доплату невиплачених грошових коштів. На підставі протоколу №05 від 25.01.2017 року ОСОБА_5 Виконкому прийняла рішення №13 від 25.01.2017 року та вирішила дорахувати грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення на додаткові -10 кв. м. жилої площі ОСОБА_1 в розмірі - 111 225,00 грн. На його звернення до УСЗН сплатити недоплачені грошові кошти відповіді він не отримав. 21.02.2017 року було прийнято постанову КМУ №119 з вищезазначених питань, пунктом 2, якої передбачено, що грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення, призначена відповідно до Постанови КМУ №719 ... але не виплачена чи виплачена не у повному обсязі на момент набрання чинності цією Постановою, підлягає перерахунку відповідно до цієї постанови, а пунктом 4 Порядку, передбачено, що за належні для отримання жилі приміщення «грошова компенсація виплачується у повному обсязі..», на що відповідачі не прийняли жодних належних мір відносно нього. На його заяву від 06.04.2017 року про виплату недоплачених грошей ОСОБА_5 Виконкому протоколом № 07 від 06.04.2017 року та рішенням № 22 від 06.04.2017 року, фактично, втретє здійснила перерахунок належної йому грошової компенсації на придбання житла, яку вирахувала в розмірі - 1 202 332,80 грн., та визнала свої рішення №05 від 15.11.2017 року, та рішення № 13 від 25.01.2017 року - такими «що втратили чинність». ОСОБА_4 між новим розміром нарахованої грошової компенсації та фактично отриманим її розміром склала : 1202 332,80грн. - 999 022,95 грн. = 203 309,85 грн., яку відповідачі в добровільному (позасудовому) порядку виплатити відмовились. Його заяви до відповідачів щодо виплати недоотриманих -203 309,85 грн., залишились без задоволення. Неправомірні дії Відповідачів, що призвели до порушення його законних прав на грошову компенсацію на придбання житла змусили його звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом, справа № 357/9841/17 та рішенням від 01.12.2017 року в позові відмовлено, до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення від 01.12.2017 року, де постановою від 16.04.2018року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову без змін. Також, відносно відповідача з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було винесено Окрему Ухвалу суду від 16.04.2018 року, якою суд встановив порушення закону та наявність вини з боку відповідача щодо порушення його законних прав. Відповідач листом від 22.05.2018 року № 1897/01-13 повідомили суд про те, що усунуто причини та умови для можливості повторення ситуації щодо здійснення перерахунку суми призначеної грошової компенсації, однак вимоги Окремої Ухвали суду не виконали та не вчинили жодної дії для вирішення питання щодо отримання ним недоплаченої грошової компенсації без подальшого звернення до суду. На заяву від 30.05.2017 року про виплату йому недоплаченої грошової компенсації в розмірі 203 309,85 грн. відповідач УСЗН м. Біла Церква листом №5339 від 01.08.2017 року, надав відповідь, що вказану суму коштів в розмірі 203 309,85 грн. перераховано на його поточний рахунок зі спеціальним режимом використання, але згоди на їх отримання надати не можуть в зв'язку із не визначенням процедури та Порядку списання додаткових коштів після придбання житла та зняття з квартирного обліку, це змусило його знову звернутися з адміністративним позовом про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії до Київського окружного адміністративного суду, справа № 810/2481/18, та рішенням від 10.07.2018 року його позов до відповідачів було задоволено в повному обсязі, а саме визнано відмову УСЗН у задоволенні його заяви від 05.04.2018 року протиправною та зобовязано УСЗН надати письмову згоду на перерахунок грошових коштів із його спеціального рахунку для купівлі кімнати в гуртожитку в м. Біла Церква, нарахованих відповідно до Постанов КМУ № 19.10.2016 р. № 719 та від 21.02.2017 р. №119. В результаті вищезазначених протиправних дій та бездіяльності, з вини відповідачів йому було спричинено матеріальні збитки, у зв'язку із купівлею-продажем кімнати у гуртожитку по договору від 05.07.2018 року, а саме: оплата нотаріальних послуг в розмірі 600,00 грн., оплата квитанції банку за № від 22.08.2018 року в розмірі 100,00 грн., оплата платіжного доручення банку за № від 28.08.2018 року в розмірі 750,00 грн., оплата нотаріальних послуг в розмірі 5800,00 грн., оплата квитанції банку за №3900179 від 05.07.2018 року в розмірі 2031,00 грн., всього разом в розмірі 9 281,00 грн. В результаті вищезазначених протиправних дій та бездіяльності, ігнорування поданих ним заяв, з вини відповідачів йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 100000,00 грн., тобто, по 50 000,00 грн., з кожного відповідача. Спричинена моральна шкода та її причинно-наслідковий зв'язок з вищезазначеними протиправними діями та бездіяльністю відповідачів полягає у позбавленні його та членів його сім'ї права отримати грошову компенсацію в розмірі, передбаченому законодавством, для купівлі квартири загальною площею - 76,9 кв. м. замість купленої з вини відповідачів квартири загальною площею - 66,9 кв. м. (що на 10 кв.м. менше), у звинуваченні його у виниклій ситуації, протягом розгляду всіх судових справ відповідачі продовжували стверджувати, що він не оскаржив їхнього першого нарахування, а саме рішення №05, а тому винен у виниклій ситуації, у значній тривалості спричинення моральної шкоди у часі. Переживання, стрес, зневіра у отриманні грошової компенсації та торжестві законності і справедливості, істотне тривале порушення мого звичного ритму життя, сімейного спокою, можливості працювати та відпочивати, виховувати двох малолітніх дітей, приниження його честі та гідності офіцера (капітан у відставці) Збройних Сил України, учасника бойових дій, інваліда війни 2-ї групи, в очах його друзів, рідних, знайомих по службі, виражено у тривалому звинуваченні його з боку відповідачів в тому, що він незаконно вимагає додаткову грошову компенсацію на житло, яка не може бути виплачена з його вини. Факт нанесення шкоди його нервово-емоційному стану, психічному здоров'ю та неможливість їх повного відновлення до стану який був до виниклого вищезазначеного спору підтверджується, тим, що з січня 2017 року по серпень 2018 року включно, протягом 1 року та 7 місяців, в результаті участі у вищезазначених судах, невизначеності щодо отримання чи неотримання зазначеної недоплаченої відповідачами грошової суми, він переніс моральні страждання та нервово-психологічний стрес з вини останніх. Як наслідок, у нього значно почастішали приступи головного болю, голово кружіння, болі в серці, поганий сон та дратівливість, миготіння «мушок в очах». Лікарі йому встановили - гіпертонічну хворобу - II стадії, що підтверджується: випискою із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого № 411, проходив лікування у стаціонарі з 12.01.2017 року по 23.01.2017 року, випискою із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого №15, проходив лікування у стаціонарі з 03.07.2017 року по 14.07.2017 року, переніс гіпертонічний криз, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №381 проходив лікування у стаціонарі з 30.01.2018 року по 08.02.2018 року, встановлено гіпертонічну хворобу - II стадія. Стан погіршився на протязі останнього тижня після психоемоційного навантаження та госпіталізований в неврологічне відділення. З вини відповідачів, він не мав часу знайти роботу та працевлаштуватися, так як їздив у суди в м. Київ, жінка теж не працювала, так як перебувала у відпустці по догляду за дітьми, жили на його пенсію та допомогу на дітей, розмір яких разом складає 7 620,80 грн. У звязку з цим просив суд стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради Київської області на його користь матеріальні збитки в розмірі 9281,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., та стягнути з ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

11.10.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.11.2018 року представник відповідача ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради не визнає та вважає за необхідне зазначити наступне: правовідносини щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, з яких випливають спірні правовідносини, регулюються Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також їх сімей» (далі Порядок).З метою отримання компенсації позивач 09.11.2016 року звернувся до управління із заявою про виплату грошової компенсації та заяву з необхідними документами було у встановленому порядку винесено на розгляд комісії. За результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_5 15.11.2016 року було прийнято рішення №05, яким позивачу призначено грошову допомогу в розмірі 1 032 493, 64 грн., де 999 022, 95 грн. - вартість житла, 33 470, 69 грн. - витрати, пов'язані з закупівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином, позивачу було призначено грошову компенсацію у відповідності до пункту 3 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719, управління є розпорядником бюджетних коштів передбачених на виплату грошової компенсації. Пунктом 28 Порядку передбачено, що після прийняття комісією рішення, управління перераховує на спеціальний рахунок особи кошти в сумі, визначеній у рішенні комісії.13.12.2016 року управлінням було перераховано кошти призначеної позивачу грошової компенсації в розмірі 1 032 493, 64 грн. на його спеціальний рахунок, відкритий в установі ПАТ «Державний ощадний банк України». Порядок передбачає придбання особою у власність житла на первинному чи вторинному ринку або шляхом інвестування в об'єкти житлового будівництва за рахунок грошової компенсації. Разом з тим, пункт 31 Порядку визначає, що необхідною умовою для перерахування коштів грошової компенсації з метою вчинення особою вказаних правочинів є отримання письмової згоди органу соціального захисту населення на перерахування коштів із спеціального рахунку як оплату за договором. З метою отримання такої згоди позивач 10.01.2017 року звернувся до управління та у відповідності до пункту 32 Порядку надав копії договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2016 року та договору про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 28.12.2016 року за реєстровим №2645. На вказане звернення, 10.01.2017 року управлінням позивачу було надано згоду на перерахування коштів в сумі 999 022, 95 грн. ОСОБА_8 така сума була визначена в якості вартості квартири, яка виступала предметом договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2016 року. У відповідності до підпункту 2 пункту 35 Порядку визначено, що орган соціального захисту населення дає згоду на переказ коштів, зокрема, за умови, що ціна договору є меншою або дорівнює сумі коштів грошової компенсацій, що розміщені на спеціальному рахунку особи. Позивач 11.01.2017 року здійснив перерахування зі свого спеціального рахунку коштів грошової компенсації, як оплату за договором купівлі продажу квартири в сумі 999 022, 95 грн. та позивачем і членами його сім'ї було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_2. З врахуванням роз'яснень департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 на засіданні 25.01.2017 року було прийнято рішення здійснити донарахування раніше призначеної грошової компенсації усім отримувачам. Не зважаючи на фактичне використання грошової компенсації позивачем, комісією було прийнято рішення про донарахування йому грошової компенсації в сумі 111 225 грн. Після внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року і Порядку зокрема, за заявою позивача, комісією на засіданні 06.04.2017 року було прийнято рішення про перерахунок грошової компенсації в розмірі 1 202 332,80 грн. Вказаним рішенням комісією скасовані попередні рішення, а саме: рішення від 15.11.2016 року №05 та рішення від 25.01.2017 року №13. Позивач неодноразово звертався з вимогами виплатити йому невикористану частину суми грошової компенсації посилаючись на те, що рішенням комісії від 06.04.2017 року №22 йому призначено компенсацію в розмірі 1 202 332,80 грн., а 11.01.2017 року він використав грошову компенсацію лише в сумі 999022,95 грн. З цього приводу управлінням позивачу надано відповідь від 01.08.2017 року №5339, якою роз'яснено, що позивач уже скористався своїм правом на отримання житла, а Порядок не встановлює механізмів для надання згоди на перерахування коштів зі спеціального рахунку у разі коли кошти грошової компенсації уже використані для оплати за договором і житло придбано. У вересні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради та управління в якому просив визнати незаконними та протиправними рішення комісії від 15.11.2016 року №05 та рішення від 25.01.2017 року №13, зобов'язати управління вчинити певні дії та стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Суд при розгляді справи дійшов обґрунтованого висновку, що усі дії щодо призначення і виплати грошової компенсації чітко регламентуються Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей. Судом було досліджено факт завдання моральної шкоди позивачу та встановлено, що ним не було надано документального підтвердження цього факту як і не обґрунтовано як саме було спричинено моральну шкоду. Тому, проаналізувавши усі матеріали справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та необхідність відмови у його задоволенні, про що 01.12.2017 року винесено відповідну постанову суду. В тому числі суд відмовив і у задоволенні вимог щодо стягнення з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Відтак, питання спричинення моральної шкоди рішеннями комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги від 15.11.2016 року №05 та від 25.01.2017 року №13 вже розглядалось судом, відповідним вимогам надано правову оцінку та відмовлено в задоволенні таких вимогах у зв'язку з їх необґрунтованістю. Позивачем було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду. За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дослідив усі обставини, висновки суду відповідають обставинам справи. Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволення апеляційної скарги та 16.04.2018 року у справі №357/9841/17 виніс постанову про залишення апеляційної скарги без задоволення. В судовому засіданні 16.04.2018 року колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду надано роз'яснення з приводу можливості внесення змін до ненормативних правових актів органів місцевого самоврядування. Так, колегією суддів було зазначено, що акти одноразового застосування, які вичерпують свою дію фактом їх виконання, не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Відповідну правову позицію було сформульовано Конституційним судом України в рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009.Оскільки описана ситуація мала місце під час нарахування грошової компенсації ОСОБА_1 Київським апеляційним адміністративним судом 16.04.2018 року було винесено окрему ухвалу у справі №357/9841/17 про доведення до відома виконавчого комітету Білоцерківської міської ради наведених фактів, з метою усунення причин та умов, що призвели до порушення прав ОСОБА_1, для вжиття відповідних заходів реагування. А у позовній заяві від 08.10.2018 року позивач зазначив, що неправомірні дії відповідачів змусили його звернутись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та Київського апеляційного адміністративного суду, однак, в процесі судового розгляду вказані суди не встановили наявність неправомірних дій управління та не знайшли підстав для задоволення вимог позивача. В травні 2018 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання відповіді управління від 05.05.2018 року №4532 протиправною та зобов'язання управління надати письмову згоду на перерахування коштів в розмірі 203 000,00 грн. для купівлі житлової кімнати в гуртожитку.04.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про надання згоди на перерахування коштів в розмірі 203 000,00 грн. для купівлі житлової кімнати в гуртожитку. До заяви позивач додав копію угоди про завдаток, яка містила положення щодо придбання відповідної кімнати в подальшому з оформленням договору купівлі-продажу. Листом від 05.05.2018 року №4532 управлінням було відмовлено в наданні відповідної згоди, який став формальною підставою для оскарження дій управління в Київському окружному адміністративному суді. Пунктом 32 Порядку визначено, що для отримання згоди на перерахування коштів із спеціального рахунка як оплату за договором, заявник подає органу соціального захисту населення один примірник договору, в якому повинно бути зазначено про те, що житло набувається у власність заявника. Відтак, в управління були відсутні правові підстави надати згоду на перерахування коштів на підставі угоди про завдаток, яка передбачала набуття права власності в майбутньому за окремим документом і ніяк не захищала права ОСОБА_1. Врахувавши надані роз'яснення ОСОБА_1 05.07.2018 року уклав договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку та 06.07.2018 року звернувся із заявою до управління, додавши копію зазначеного договору. Відповідні пояснення щодо вчинених дій були надані позивачем суду при розгляді справи №810/2481/18. Тому, дії, вчинені позивачем у відповідності до вимог Порядку, були враховані Київським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення у справі №810/2481/18, винесеного 10.07.2018 року, яким управління зобов'язано надати письмову згоду на перерахування грошових коштів із спеціального рахунку гр. ОСОБА_1 в розмірі 203 000 грн. для купівлі житлової кімнати в гуртожитку. Вказане рішення набрало законної сили 16.08.2018 року та 22.08.2018 року позивач подав заяву про надання згоди наперерахування коштів в сумі 203 000 грн. як оплату за договором купівлі-продажу кімнати в гуртожитку в розмірі 203 050,00 грн. та керуючись пунктами 39-40 Порядку 27.08.2018 року позивач вніс на свій спеціальний рахунок грошові кошти в сумі 50 грн. та 27.08.2018 року подав до управління заяву про уточнення до заяви від 22.08.2018 року щодо суми коштів, на перерахування яких управлінням має бути надано згоду. Враховуючи звернення позивача та надані ним документи, 28.08.2018 року управлінням соціального захисту населення ОСОБА_1 було надано згоду на перерахування коштів в сумі 203 050 грн., як оплату за договором купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 05.07.2018 року. Також, на виконання вимог пункту 44 Порядку, 29.08.2018 року позивач подав до управління копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року виконано управлінням в повному обсязі та управлінням було повною мірою задоволено правомірні вимоги позивача. В якості відповідачів позивачем до справи залучено виконавчий комітет Білоцерківської міської ради, який на переконання позивача має нести відповідальність за рішення, прийняті утвореною ним комісією щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги, та управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради для стягнення з них відшкодування моральної шкоди. Проте, позивач не розрізняє неправомірних на його думку дій кожного відповідача, не диференціює моральної шкоди як він вважає завданої кожним відповідачем та не заявляє позовні вимоги чітко окремо щодо кожного відповідача. За таких обставин управління вважає за можливе розглядати обставини, на які посилається позивач як обґрунтування його вимог, з огляду на повноваження надані кожному відповідачу згідно з положеннями норм чинного законодавства. Позивач в позовній заяві зазначає про наявність ряду фактів, якими йому було завдано моральної шкоди, передусім позивач стверджує, що зазнав моральних страждань внаслідок позбавлення права на отримання грошової компенсації в належному розмірі. ОСОБА_6 не може прийняти таке твердження на свою адресу, оскільки у відповідності до пункту 6 Порядку повноваження щодо прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації та визначення її розміру належать до компетенції комісії, що утворюється згідно вимог Порядку. Таким чином, управління жодним чином не могло завдати позивачу моральних страждань неправомірним рішенням щодо визначення розміру грошової компенсації, оскільки прийняття таких рішень не належить до компетенції управління. Також, позивач констатує, що відповідачами його було звинувачено у виниклій ситуації. У запереченнях та відзивах при розгляді в першій та апеляційній інстанціях справи №357/9841/17 представником управління ОСОБА_9 було неодноразово констатовано факт відсутності правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки ним було придбано житло, а Порядок не передбачав і не передбачає механізмів, які б надали змогу задовольнити вимоги позивача, також було неодноразово зазначено про можливість оскарження позивачем розміру призначеної грошової компенсації, у відповідності до пункту 25 Порядку мав право оскаржити рішення комісії щодо належної йому суми грошової компенсації до суду ще до того, як нарахована сума грошової компенсації була ним використана для придбання житла, але цим правом він не скористався, погодився з сумою компенсації, яка була зарахована на його спеціальний рахунок. Судом було встановлено, що Порядком чітко регламентовано повноваження та порядок дій органів соціального захисту населення, передбачено перелік документів, без подання яких отримання грошової компенсації є неможливим, одним із основних документів є договір купівлі-продажу житла або інвестиційний договір, а суд не може зобов'язувати суб'єкт владних повноважень вчиняти дії поза межами його компетенції. Позивач в позовній заяві веде мову про значну тривалість спричинення моральної шкоди. Проте, управління ніяк не може погодитись з таким твердженням. Щодо даного питання суду слід узяти до уваги, що при розгляді в першій та апеляційній інстанціях справи №357/9841/17 постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Відтак, вказаними постановами судові інстанції підтвердили обґрунтованість позиції управління та правомірність його дій. А вже, рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року (після набрання ним чинності 16.08.2018 року) було виконано управлінням 28.08.2018 року. Враховуючи вищевикладене, вести мову про завдання моральної шкоди позивачу та її значну тривалість спричинення в часі є недоцільним та безпідставним. Також, позивач стверджує, що завдана йому моральна шкода полягала в приниженні його честі та гідності офіцера, погіршенні його взаємостосунків з сім'єю та родиною, а також погіршенні його особистісних стосунків з друзями та знайомими. ОСОБА_6 не вважає за можливе погодитись з такою позицією позивача з огляду на наявність обґрунтованих підстав в ній сумніватись. В позовній заяві позивачем не вказано відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує його особисті немайнові права, яка саме інформація поширена відповідачами, із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також не зазначено способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Тому управління має усі підстави вважати твердження позивача щодо приниження його честі та гідності офіцера необґрунтованими та безпідставними. Позивач зазначає, що перенесені ним моральні страждання та психологічний стрес призвели до погіршення стану його здоров'я. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0198331 позивачу з 23.03.2016 року встановлено другу групу інвалідності, причиною інвалідності є травма пов'язана із захистом Батьківщини. Вказану травму позивач отримав захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність під час участі в антитерористичній операції. Надані позивачем виписки із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого надають можливість зробити висновки про значну шкоду здоров'ю позивача внаслідок перенесеної ним травми. Так, лікарі констатують у позивача гіпертонічну хворобу та гіпертонічний криз, стійкі наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Надані позивачем докази свідчать про важкість отриманої ним травми та необхідність проходження періодичного стаціонарного лікування для запобігання погіршенню стану його здоров'я. В той же час, позивачем не надано доказів, які б доводили причинно-наслідковий зв'язок між погіршенням стану його здоров'я та протиправними на його думку діями відповідачів. Надані позивачем виписки із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого свідчать про наявність стійких наслідків закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, які справляють вплив на стан здоров'я позивача. Жодного зв'язку стану здоров'я позивача з отриманням грошової компенсації на придбання житла та участю у судових засіданнях у виписках із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого не встановлено. ОСОБА_6 вважає не доведеним факт погіршення стану здоров'я позивача внаслідок моральних страждань та психологічного стресу, перенесених з вини відповідачів. Також управління не може погодитись з твердженням позивача, що з вини відповідачів він не мав часу знайти роботу та працевлаштуватися, так як їздив в суди в місто Київ. Позивач особисто не приймав участі в розгляді справи №357/9841/17 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, делегувавши представника для захисту своїх прав та законних інтересів. Конституцією України та Кодексом законів про працю України сформульовано принцип добровільності вступу особи до трудових відносин з роботодавцем. Таким чином, управління жодним чином не могло позбавити позивача права своєю чесною працею заробляти собі на життя. В довідці до акту огляду МСЕК серії АВ №0198331 від 23.03.2016 року вказано, що позивачу показані інтелектуальні види праці з легким психоемоційним навантаженням та фізичним навантаженням. З огляду на вищевикладене, управління заперечує факт завдання позивачу моральної шкоди неправомірними діями і приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

21.11.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, 16.01.2019 року подав до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначив, що відповідачі не визнають позовних вимог в повному обсязі та вважають, що їх вина відсутня, однак, він з цим не погоджується та вважає, що відповідачі намагаються ввести суд в оману, щоб уникнути відповідальності. Щодо наявності вини відповідачів звертає увагу суду, що ухвала Київського апеляційної адміністративного суду від 16.04.2018 року по справі № 357/9841/17 набрала законної сили та в якій встановлено суттєві обставини, які мають значення по даній справі, що розглядається, між тими ж самими особами та в резолютивній частині ухвали суд ухвалив: «З метою усунення причин та умов, що призвели до порушення Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області прав ОСОБА_1, наведені факти довести до відома Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області для вжиття відповідних заходів реагування». На жаль, відповідач не виконав вимоги цієї ухвали, що змусило його знову звертатись з позовом до суду. Рішення Київського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 810/2481/18 від 10.07.2018 року, яке набрало законної сили 16.08.2018 року, та в якому встановлено суттєві обставини, які мають значення по даній справі, що розглядається, між тими ж самими особами, а саме судом встановлено, що його ОСОБА_1, фактично було позбавлено права на придбання додаткових 10 кв. м., що явно суперечить Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення. Щодо спричинення матеріальної та моральної шкоди незаконними, протиправними діями та бездіяльністю відповідачів звертає увагу на таке. Починаючи з початку 2017 року з моменту подання ним відповідачам численних заяв про неправомірність їх дій щодо нарахування грошей в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, відповідачі постійно пояснювали, що виникла з моєї вини ситуація є безвихідною, так як відсутній державний механізм її вирішення, що винен в цьому лише він сам. Це його пригнічувало, доводило до стресу і душевних страждань, відображалося на стані здоров'я, не давало можливості нормально жити як всі люди. З січня 2017 року по серпень 2018 року включно, в результаті участі у вищезазначених судах, невизначеності щодо отримання чи неотримання зазначеної, недоплаченої з вини Відповідачів, грошової суми, він переніс довготривалі моральні страждання та нервово¬-психологічний стрес. У справах № 357/9841/17 та №810/2481/18, які розглядалися у судах з 30.01.2018 року, по 10.07.2018 року він приймав безпосередню участь. І лише 29.08.2018 року відповідачі виконали рішення суду від 10.07.2018 року по справі № 810/2481/18, не оскаржуючи його. На той час грошові кошти з мого спеціального рахунку в Ощадбанку було повернуто на рахунки відповідача УСЗН, що теж змусило його страждати морально і душевно, переживати, чи отримає він їх. Крім того, якби не протиправні дії відповідачів, то він міг би купити для своєї сім'ї (дружина і двоє малолітніх дітей різної статі) чотирьох кімнатну квартиру, а не трьохкімнатну. Тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги у справному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, згідно довіреності у справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, згідно довіреності у справі, ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, 13.03.2019 року надав до суду письмові пояснення, які тотожні відзиву на позовну заяву ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, крім того зазначив, що позивач не розрізняє неправомірних на його думку дій кожного відповідача, не диференціює моральної шкоди як він вважає завданої кожним відповідачем та не заявляє позовні вимоги чітко окремо щодо кожного відповідача. За таких обставин виконавчий комітет вважає за можливе розглядати обставини, на які посилається позивач як обгрунтування його вимог, з огляду на повноваження надані кожному відповідачу згідно з положеннями норм чинного законодавства. Пунктом 5 Порядку визначено, що за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації. Повноваження виконавчого комітету вичерпуються утворенням комісії. Жодних повноважень щодо перевірки правильності рішень, прийнятих комісією як колегіальним органом, чи контролю за виконанням рішень комісії Порядок виконавчому комітету не надає. Той факт, що у відповідності до пункту 25 Порядку оскарження суми призначеної компенсації здійснюється безпосередньо в судовому порядку, є додатковим свідченням того, що жодних контрольних повноважень щодо діяльності комісії виконавчому комітету не надано. Виконавчий комітет звертає особливу увагу, що не було жодних рішень суду про визнання неправомірними дій виконавчого комітету чи комісії, підстав для ствердження позивачем про завдання йому моральної шкоди діями виконавчого комітету не вбачається, тому виконавчий комітет має підстави вважати твердження позивача щодо приниження його честі та гідності офіцера необґрунтованими та безпідставними. Жодного звязку стану здоровя позивача з отриманням грошової компенсації на придбання житла та участю у судових засіданнях у виписках із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого не встановлено. Виконавчий комітет вважає не доведеним факт погіршення стану здоров'я позивача внаслідок моральних страждань та психологічного стресу, перенесених з вини відповідачів. Також виконавчий комітет не може погодитись з твердженням позивача, що з вини відповідачів він не мав часу знайти роботу та працевлаштуватися, так як їздив в суди в місто Київ. Конституцією України та Кодексом законів про працю України сформульовано принцип добровільності вступу особи до трудових відносин з роботодавцем. Таким чином, виконавчий комітет жодним чином не міг позбавити позивача права своєю чесною працею заробляти собі на життя. В довідці до акту огляду МСЕК серії АВ №0198331 від 23.03.2016 року вказано, що позивачу показані інтелектуальні види праці з легким психоемоційним навантаженням та фізичним навантаженням. Окрім цього, в державі для учасників антитерористичної операції діє програма професійної адаптації, в рамках якої особи можуть отримати відповідну професійну освіту та здобути навички, необхідні в подальшому житті. До того ж при розгляді справи в судових інстанціях позивач користувався послугами адвоката, делегувавши йому представлення своїх інтересів в суді. Враховуючи вищевикладене, виконавчий комітет заперечує факт завдання позивачу моральної шкоди неправомірними діями і приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо матеріальних витрат, які позивач просить стягнути з виконавчого комітету, слід зазначити наступне: позивачем зазначено, що в звязку з купівлею кімнати в гуртожитку ним були понесені матеріальні витрати, а саме: оплата нотаріальних послуг в сумі 5 800 грн. та 600 грн., сплата збору до Пенсійного фонду України в розмірі 1% від вартості придбаного майна - 2 031 грн., оплата комісії банку за перерахування коштів в сумі 750 грн. та отримання довідки про тариф банку (призначення не зрозуміло) в сумі 100 грн.. Звертають увагу, що всі вищевказані витрати повязані з набуттям позивачем права власності на нерухоме майно - кімнату в гуртожитку, а не з неправомірними діями виконавчого комітету. Такі витрати є обовязковими платежами при набутті майна у власність, а тому покладання цих витрат на виконавчий комітет не мають під собою належних обґрунтувань. Окрім цього, згідно Договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 05.07.2018 року позивачем було взято на себе зобовязання сплати витрат, повязаних з нотаріальним оформленням договору. Тобто, сторонами, які цілком усвідомлювали свої дії було досягнуто домовленості про покладання витрат на позивача. При цьому він цілком усвідомлюючи даний факт взяв на себе такі зобовязання. Тому вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди є необґрунтованими і мають бути залишені судом без задоволення, а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.03.2016 року є інвалідом другої групи внаслідок травми, пов'язаної із захистом Батьківщини, та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що стверджується копією довідки МСЕК серії АВ та копією посвідчення від 24.05.2016 серії АА №375587 (а.с.34, 54).

Постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719 /із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 119 від 21.02.2017 року/ затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей; Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

Даний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих (тих, що пропали безвісти) чи померлих осіб, визначених абзацами п'ятим - восьмим пункту 1 статті 10 (далі - загиблий), а також для осіб з інвалідністю I-II групи, визначених пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація), та перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР (далі - квартирний облік), та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Згідно з п.6 Порядку виплати грошової компенсації до повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім'ї загиблого та особи з інвалідністю; визначення категорії особи як члена сім'ї загиблого; перевірка складу сім'ї особи з інвалідністю; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім'ї загиблого та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім'ї загиблого, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації.

Згідно п.п. 7-8 Порядку заяву з необхідними документами про призначення грошової компенсації член сім'ї загиблого, особа з інвалідністю або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку.

В судовому засіданні встановлено, що з метою отримання компенсації позивач звернувся до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою та необхідними документами, яку було винесено на розгляд комісії.

Як вбачається з рішення комісії Білоцерківської міської ради щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги №05 від 15.11.2016 року (а.с.35-36) ОСОБА_1 призначено грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, в розмірі 1 032 493 грн.64 коп., в тому числі вартість житла становить 999 022,95 грн. та ПЗ /витрати пов'язані з закупівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів /обов'язкових платежів/ -33470,69 грн. Окрім заявника, грошова компенсація нараховується на членів його сім'ї: дружину ОСОБА_10, малолітнього пасинка ОСОБА_11 та малолітню доньку ОСОБА_12.

Згідно довідки ОСОБА_6 адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області про місце проживання та склад сімї від 19.09.2018 року (а.с.28) ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. В житловому приміщенні з 13.01.2017 року зареєстровано 4 члени сімї: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до п.20 Порядку /в редакції на час прийняття комісією рішення/ розмір грошової компенсації (ГK) розраховувався за формулою: ГК = (13,65 х Nс + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ, де Nс - кількість членів сім'ї загиблого військовослужбовця за однією категорією або кількість членів сім'ї інваліда, на яких розраховується грошова компенсація; Nп - кількість членів сім'ї загиблого військовослужбовця за однією категорією або кількість членів сім'ї інваліда, які є інвалідами I чи II групи або дитиною-інвалідом і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника); Вг - гранична вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією; Км - коефіцієнт збільшення граничної вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку; ПЗ - витрати (гривень), пов'язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Пунктом 25 Порядку передбачено, що заявник може оскаржити рішення комісії щодо належної йому суми грошової компенсації до суду.

Позивачем вказане вище рішення комісії щодо нарахування йому компенсації в розмірі 1 032 493 грн.64 коп. не оскаржувалося.

Відповідно до п.28 Порядку кошти призначеної позивачу комісією грошової компенсації було перераховано управлінням соціального захисту населення 13.12.2016 року на спеціальний рахунок позивача, відкритий в установі ПАТ «Державний Ощадний банк України», що не заперечується сторонами.

Пунктами 30-32 Порядку /в редакції постанови 719/ було передбачено, що протягом року з дня зарахування коштів на спеціальний рахунок в уповноваженому банку члени сімей загиблих військовослужбовців та інваліди самостійно використовують призначену їм грошову компенсацію на придбання житла як в прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або на вторинному ринку, так і шляхом інвестування в об'єкти житлового будівництва відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність" в будь-якому населеному пункті на території України.

Для переказу коштів із спеціального рахунка заявник подає до уповноваженого банку заяву про переказ коштів на придбання житла або на інвестування його будівництва, до якої долучається платіжне доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринках, у разі інвестування в об'єкти житлового будівництва - інвестиційний договір відповідно до Закону України "Про інвестиційну діяльність", а також письмову згоду органу соціального захисту населення на перерахування коштів із спеціального рахунка як оплату за договором.

Для отримання згоди на перерахування коштів із спеціального рахунка як оплату за договором заявник подає органу соціального захисту населення один примірник договору, в якому повинно бути зазначено про те, що житло набувається у власність заявника.

Судом встановлено, що з метою отримання такої згоди ОСОБА_1 10.01.2017 року звернувся до управління соціального захисту населення та надав копію договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2016 року та договору про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 28.12.2016 року за реєстровим №2645. На вказане звернення управлінням було надано згоду на перерахування коштів в сумі 999 022,95 грн. 11 січня 2017 року здійснено перерахування з спеціального рахунку позивача коштів грошової компенсації як оплату за договором купівлі продажу квартири в сумі 999 022,95 грн. ОСОБА_1 було набуте право власності на квартиру АДРЕСА_3.

У зв`язку із тим, що позивачем було отримано у приватну власність вище вказану квартиру, його було знято з квартирного обліку членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів.

25.01.2017 року комісією Білоцерківської міської ради щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги було прийнято рішення № 13 про дорахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на додаткові 10 кв.м жилої площі, передбачених п.п. 19-20 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам 1-2 групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, затвердженого постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719, ОСОБА_1 в розмірі 111 225 грн. (а.с.37).

Однак дане рішення не виконувалося, вказану суму коштів на спеціальний рахунок позивача перераховано не було.

06.04.2017 року комісією Білоцерківської міської ради щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги прийнято рішення №22 (а.с.38) про проведення перерахунку грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у відповідності до вимог постанови КМ України від 21.02.2017 року № 119 ОСОБА_1 в розмірі 1 202 332 грн. 80 коп., в т.ч. вартість житла становить 1 201 832 грн. 80 коп. та послуга АТ «Ощадбанк» за перерахування коштів -500 грн.

Відповідно до цього рішення визнано такими, що втратили чинність, рішення комісії від 15.11.2016 року № 05 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1В.» та від 25.01.2017 року № 13 «Про дорахування грошової компенсації на додаткові 10 кв.м. жилої площі ОСОБА_1В.».

Позивач не погоджуючись з даним рішення Білоцерківської міської ради Київської області звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, 3-я особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та просив суд визнати незаконним та протиправним рішення Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги № 05 від 15.11.2016 року щодо нарахування йому грошової компенсації у розмірі 1 032 493,64 грн. замість 1 202 332,80 грн., що передбачено законодавством; визнати його право на зняття та одержання недоотриманої грошової компенсації, призначеної на придбання житла, з його спеціального поточного рахунку, відкритого у ТВБВ № 10026/0888 філії -Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», в розмірі 203 309,85 грн. без подання до вказаного уповноваженого банку заяви про переказ коштів на придбання житла, без подання платіжного доручення на переказ коштів в оплату по договору купівлі-продажу житла, без подання інвестиційного договору на житло та без письмової згоди органу соціального захисту населення на перерахування вказаного розміру грошових коштів із спеціального рахунка, як оплати по договору купівлі-продажу житла /інвестиційного договору на житло/, як це передбачено п.31, п.35, п 38 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 19.10.2016 року № 719 із змінами та доповненнями; стягнути з Білоцерківської міської ради Київської області в особі комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової допомоги моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

16.04.2018 року Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №357/9841/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.13-15) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2017 року залишено без змін.

Даною постановою було встановлено, що після внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року і Порядку зокрема, за заявою позивача, комісією на засіданні 06.04.2017 року було прийнято рішення №22 про перерахунок грошової компенсації в розмірі 1 202 332.80 грн. Вказаним рішенням комісією скасовані попередні рішення, а саме: рішення від 15 листопада 2016 року №05 та рішення від 25 січня 2017 року №13.

ОСОБА_9 у розмірі грошової компенсації, яку було використано позивачем для придбання житла, та на яку вказано у рішенні від 06.04.2017 року №22, пов'язана з тим, що при розрахунку цієї компенсації комісією позивачу у 2016 році не було прийнято до уваги додаткові 10 кв.м. жилої площі на заявника, крім того, при розрахунку у квітні 2017 року збільшилася величина вартості 1 кв.м. загальної площі житла для населеного пункту, де заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією.

16.04.2018 року Київським апеляційним адміністративним судом винесено окрему ухвалу у справі №357/9841/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.16-17) з якої вбачається, що з метою усунення причин та умов, що призвели до порушення Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області прав ОСОБА_1, наведені факти довести до відома Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області для вжиття відповідних заходів реагування.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

11.05.2018 року відбулося засідання комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих осіб та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (а.с.45-46) на якому члени комісії текст окремої ухвали від 16.04.2018 року та матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 розглянули та ознайомились з висновком суду, викладеним в судових рішеннях по вказаній справі, зокрема і викладеними в окремій ухвалі, та прийняли їх до керівництва при прийнятті комісією подальших рішень, що підтверджується протоколом №15 від 11.05.2018 року.

Даний факт також підтверджується листом виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №1897/01-13 від 22.05.2018 року (а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.105) 04.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою, згідно якої просив надати йому згоду на перерахунок грошових коштів із його спеціального рахунку, №5826, який відкритий в Ощадбанку в розмірі 203 000 грн. Для купівлі житлової кімнати за адресою вул. Сквирське шосе АДРЕСА_4, відповідно до Постанови КМ України від 19.10.2016 року №719, як інваліду війни 2 групи, який брав безпосередню участь в бойових діях під час проведення АТО.

Додатком до заяви надав угоду про завдаток від 04.05.2018 року (а.с.106-109) з якої вбачається, що продавець ОСОБА_13 та ОСОБА_1 уклали угоду про завдаток щодо купівлі кімнати, яка розташована за адресою вулиця Сквирське шосе, АДРЕСА_5. Продаж зазначеної квартири буде вчинено за ціною 203 000 грн. Купівля-продаж даної квартири повинен відбутися не пізніше 01.06.2018 року. Покупець передає продавцю завдаток у розмірі 1000 доларів США.

Однак, ОСОБА_6 соціального захисту Білоцерківської міської ради Київської області своїм листом від 05.05.2018 року, відмовив позивачу у наданні письмової згоди на перерахунок грошових коштів з його спеціального рахунку, мотивуючи це тим, що пунктом 37 Порядку передбачено можливість повторного звернення з заявою про переказ коштів для отримання згоди тільки у випадку відмови у надані згоди при первинному зверненні. При цьому, жодних зауважень з приводу наданої 10.01.2017 року згоди від ОСОБА_1 не надходило і вона була видана у відповідності до вимог Порядку. Правові підстави для видачі згоди повторно відсутні.

05.07.2018 року між ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_13 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку №33, яка знаходиться за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 214/2. Договір посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №972.

06.07.2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до начальника управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою, згідно якої просив надати йому згоду на перерахунок грошових коштів із його спеціального рахунку, №5826, який відкритий в Ощадбанку в розмірі 203 000 грн. Для купівлі житлової кімнати за адресою вул. Сквирське шосе АДРЕСА_4, відповідно до Постанови КМ України від 19.10.2016 року №719, як інваліду війни 2 групи, який брав безпосередню участь в бойових діях під час проведення АТО. Додатком надав договір купівлі-продажу кімнати. Однак, коштів позивач на відкритий спеціальний рахунок не отримав.

10.07.2018 року Київський окружний адміністративний суд ухвалив рішення, у справі №810/2481/18 (а.с.18), згідно якого визнав протиправною відмову ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 05.04.2018, зобов'язано ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області надати письмову згоду на перерахунок грошових коштів із спеціального рахунку ОСОБА_1, який відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України", в розмірі 203 000,00 грн. для купівлі житлової кімнати в гуртожитку в м. Біла Церква Київської області, як інваліду війни ІІ-групи, який брав безпосередню участь в бойових діях під час проведення АТО, нарахованих позивачу відповідно до постанов КМ України від 19.10.2016 № 719 та від 21.02.2017 № 119.Рішення набрало законної сили 16.08.2018 року.

17.08.2019 року Київським окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист про примусове виконання рішення від 10.07.2018 року (а.с.22).

22.08.2018 року та 27.08.2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до начальника управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради із заявою, згідно якої просив у відповідності до рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року у справі №810/2481/18 надати згоду на перерахунок коштів із його спеціального рахунку, №5826, який відкритий в Ощадбанку в розмірі 203 000 грн. Для купівлі житлової кімнати за адресою вул. Сквирське шосе АДРЕСА_4 (а.с.114, 115-116).

28.08.2018 року ОСОБА_6 соціального захисту Білоцерківської міської ради Київської області надало згоду на перерахування коштів із спеціального рахунку як оплату за договором (а.с.118) з якої вбачається, що ОСОБА_6 соціального захисту Білоцерківської міської ради Київської області надає ОСОБА_1 згоду на перерахування коштів в сумі 203 050 грн., в тому числі 50 грн. 00 коп. додаткових коштів, які внесені особисто заявником, із рахунку №5826 відкритого в АТ «Ощадбанк» ТВ БВ 10026/0888 філії ГУ по м. Києві та Київській області МФО322669, на розрахунковий рахунок ОСОБА_13, як оплату за договором купівлі-продажу кімнати в гуртожитку, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №972.

Дану згоду оформлено у відповідності до вимог Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №719.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.119) ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 972, від 05.07.2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, є власником кімнати в гуртожитку, загальною площею 17,6кв.м., житлова площа 16,8 кв.м., за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, будинок 214/2, кімната 33.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив стягнути з відповідача - ВК Білоцерківської міської ради матеріальні збитки, які виникли у звязку з купівлею кімнати в гуртожитку по договору від 05.07.2018 року в розмірі 9 281 грн.

З довідки №29 від 05.07.2018 року (а.с.31) вбачається, що ОСОБА_1 за надані послуги приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області сплатив 5800 грн.

З квитанції №3900179 від 05.07.2018 року (а.с.32) вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 2031,00 грн., 1 відсоток до Пенсійного фонду за придбання нерухомості.

З довідки №32 від 29.08.2018 року (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 за надані послуги приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області сплатив 600 грн.

З квитанції № від 22.08.2018 року (а.с.30) вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 100 грн. за надання тарифу банку (вартість довідки).

З квитанції № від 28.08.2018 року (а.с.30) вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 750 грн., комісії банку за перерахування коштів за договором купівлі-продажу кімнати у гуртожитку.

Однак, суд, вважає що дана вимога позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до пункту 20 Порядку, розмір грошової компенсації (ГK) розраховується за формулою: ГК = (13,65 х Nс + 35,22 + (10 х Nп)) х Bг х Км + ПЗ, де Nс - кількість членів сім'ї загиблого за однією категорією або кількість членів сім'ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація; Nп - кількість членів сім'ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника); Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. метра загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов на день звернення за грошовою компенсацією; Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. метра загальної площі житла для міст, визначених в абзаці другому підпункту 5 пункту 19 цього Порядку; ПЗ - витрати (гривень), пов'язані з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, позивачу 28.08.2018 року ОСОБА_6 соціального захисту Білоцерківської міської ради Київської області було перераховано 203 050 грн. із врахуванням витрат, пов'язаних з купівлею, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Також, позивач просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., в звязку з їх протиправними діями та бездіяльністю.

Позивач подав до суду в підтвердження завдання йому відповідачами моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. виписки із історії хвороби ( а.с.23, 24, 25).

Однак, суд не приймає дані докази в підтвердження розміру моральної шкоди, оскільки з вказаних виписок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 03.07.2017 року по 14.07.2017 року та з 12.01.2017 року по 23.01.2017 року, та із 30.01.2018 року по 08.02.2018 року у звязку з лікуванням захворювань повязаних з наслідками перенесеної закрито черепної мозкової травми, приймаючи участь в АТО, а не внаслідок відмови відповідачів у проведенні перерахунку коштів на купівлю кімнати в гуртожитку, тому дані документи є лише підтвердженням стану здоровя позивача і в даному контексті враховуються судом разом з іншими доказами повязаних із встановленою йому групою інвалідності.

Так, відповідач ОСОБА_6 соціального захисту Білоцерківської міської ради Київської області своїм листом від 05.05.2018 року, відмовив позивачу у наданні письмової згоди на перерахунок грошових коштів з його спеціального рахунку і лише на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 року, 28.08.2018 року отримав згоду перерахування коштів із спеціального рахунку як оплату за договором купівлі-продажу кімнати в гуртожитку від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №972.

Як вбачається з протоколу за пенсійною справою НОМЕР_1 (Міноборони) від 19.09.2018 року ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 7 620 грн. 80 коп. (а.с.33).

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, зокрема, шляхом відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Статтею 56 Конституції України, визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір моральної шкоди визначається судом залежно від обставин, передбачених ч.3 ст.23 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1167, ст. 1173 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9 Пленуму ВС України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами від 27.02.2009 р.) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Відповідачами спричинено позивачу моральну шкоду, яка полягає в порушенні прав позивача, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з їх протиправною поведінкою щодо нього, він вимушений був звертатися до суду для захисту своїх прав. Правовідносини щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди мають похідний характер і пов'язані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю органу владних повноважень. Тобто, позивач протягом тривалого часу за наявності законних на те підстав був позбавлений права на соціальний захист, яке гарантоване державою у ст. 46 Конституції України.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачу моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику відшкодування моральної шкоди, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Протиправні дії ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області призвели до порушення звичного способу життя позивача, необхідності докладати додаткових зусиль для його організації. Позивач змушений був звертатися до суду за захистом своїх прав, витрачати на це свій час та кошти на оплату правової допомоги. Це, в свою чергу, спричинило позивачу психоемоційні переживання, хвилювання, нервування, погіршення стосунків з оточуючими людьми.

Отже, суд немає сумнівів щодо наявності правових підстав для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди в результаті протиправних дій ОСОБА_6 соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області, які встановлені рішенням суду та окремою ухвалою суду, про що зазначено вище в рішенні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує характер правопорушення, незаконне порушення гарантованого Конституцією та Законами України права на соціальний захист з боку державних органів, в той час, коли саме вони, в першу чергу, зобов'язані гарантувати дотримання конституційних принципів захисту прав людини і громадянина, не допускати порушення таких прав. Також, суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача, а саме те, що, набувши законне очікуване право отримання коштів на купівлі майна він протягом тривалого часу обмежувався в його отриманні та використанні, тому був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав, витрачати на це свій час та кошти на оплату правової допомоги. Все це призвело, на думку суду, до суттєвої зміни звичного укладу його життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його організації та поновлення своїх прав. Вказані обставини, на думку суду, викликали у позивача відповідний психоемоційний дискомфорт, спричинили душевні переживання та страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому стягує з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., по 2500,00 грн. з кожного.

Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави стягується судовий збір в розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.19, 56, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 23, 1173, 1174 ЦК України, Постановою КМ України від 19.10.2016 року № 719, ст.ст. 12, 76 81, 223, 258, 259, 264 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (14.10.1986 рік народження, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 091100, АДРЕСА_6) до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області (, місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15), управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (, місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 2), про стягнення збитків та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.04.2019 року.

СуддяОСОБА_15