Справа 336/5370/18
Пр. № 2/336/384/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно.

В заяві зазначила, що 25 жовтня 2010 року сталася смерть батька позивача ОСОБА_2, який був учасником права спільної сумісної власності на будинок № 29-А по вул. Молочній в м. Запоріжжі. Вказане майно батько набув під час перебування в шлюбі з ОСОБА_3, з якою позивача не повязують відношення кровної спорідненості. 18 липня 2017 року померла ОСОБА_3 Майно, яке набуте під час шлюбу, є предметом спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними. Таким чином, після смерті батька позивача відкрилась спадщина на Ѕ частину означеного нерухомого майна. Позивач як спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте свідоцтва про право на спадщину не отримала, оскільки нотаріус відмовила їй в цьому, хоча й у відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що вчинення означеної дії унеможливлює та обставина, що за життя дружини ОСОБА_2 не було отримано її згоди на визначення розміру частки померлого ОСОБА_2 у праві спільної власності подружжя. Що стосується самої ОСОБА_3, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкоємця постійно проживала разом із ним, хоча й не зверталась з заявою до нотаріальної контори. Таким чином, отримані спадкоємцями ОСОБА_2 частки в праві спільної власності на спадкове майно становлять ј частину будинку № 29-А по вул. Молочній. У звязку з викладеним позивач просить про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на ј частину зазначеного нерухомого майна.

В судове засідання позивач не зявилася, її представник надала письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Представник відповідача звернулася з аналогічною заявою, яка містить визнання позову.

Зазначені обставини в силу ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність учасників справи.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2014 року сталася смерть батька позивача ОСОБА_2, який був учасником права спільної сумісної власності подружжя на будинок № 29-А по вул. Молочній в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1990 року (а. с. 5, 10-11). Вказане право зареєстроване за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка померла 18 липня 2018 року (а. с. 51). Після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, а саме: 24 грудня 2010 року, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач (а. с. 39), яка не отримала свідоцтва про право на спадщину через відмову державного нотаріуса (а. с. 7-8).

Право спільної сумісної власності подружжя внормовано статтею 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Виходячи з викладеного, придбаний подружжям ОСОБА_2 житловий будинок № 29-А по вул. Молочній в м. Запоріжжі є предметом їхньої спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частки подружжя в праві спільної власності подружжя є рівними в силу ст. 70 СК України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що спільну власність подружжя у звязку із застосуванням правовідносин, які виникають при спадкуванні, можна вважати частковою, а частки подружжя в праві спільної власності рівними.

За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до наведеного положення цивільного законодавства позивач є спадкоємцем першої черги за законом померлого ОСОБА_2

Право на спадкування здійснюється шляхом прийняття спадщини.

Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини.

Виключення з цього порядку становлять спадкоємці, які: 1) постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та 2) протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявили про відмову від неї.

Такі спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину (ст. 1268 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_2 здійснила право на спадкування, звернувшись у встановлений статтею 1269 ЦК України строк до нотаріальної контори.

Інший спадкоємець дружина померлого, - постійно проживаючи із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, також вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини і передбачені наведеною статтею 1269 ЦПК України.

З урахуванням викладеного кожна із спадкоємиць прийняла у спадщину по Ѕ частині майна, на яке відкрилась спадщина, а саме: по 1/4 частині будинку № 29-А по вул. Молоченій в м. Запоріжжі.

Діючи добросовісно і розумно, позивач здійснила дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від її волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 355-357, 1217, 1218, 1227, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 60, 70 ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину будинку № 29-А по вул. Молочній в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка сталася 25 жовтня 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива