Справа № 462/4524/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1222/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.2-4), який уточнила заявами від 27.02.2018 року, 23.04.2018 року та 19.06.2018 року (а.с. 29-31, 40-42, 45-46), з остаточними вимогами про стягнення з відповідача збитків у формі несплаченої винагороди в розмірі 45812 грн. 30 коп. та пені в розмірі 55797 грн. 28 коп., що разом становить 101609 грн. 58 коп., та судових витрат в розмірі 3525 грн. 20 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16.12.2013 року між нею, як виконавцем, і відповідачем, як замовником, було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач надала їй право на проведення переговорів з потенційними покупцями та представлення інтересів, що виникають з питань продажу належної відповідачу на праві власності квартири по вул.Садовій, 20А/1 в м.Львові, за що вона (позивач) відповідно до п.2.6 договору, у випадку укладення між відповідачем та будь-якою іншою особою договору щодо переходу прав власності на квартиру, мала право на отримання винагороди в розмірі 5% від вартості квартири, яка ними визначена за домовленістю в еквіваленті 35000 доларів США, а якщо продаж вчинено за вищою ціною, то винагорода становила 5% від ціни продажу.

Зазначає, що відповідач всупереч умовам договору, без її (позивача) відома уклала 18.12.2014 року договір купівлі-продажу, а тому вважається, що її (позивача) зобовязання за договором про надання послуг виконані і вона має право на визначену договором винагороду, а також на стягнення пені за прострочення виконання відповідачем зобовязання по виплаті цієї винагороди.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вона не виконала умов договору, а тому не має права на винагороду, оскільки за умовами договору про надання послуг, вона, як виконавець, набуває права на винагороду з дня підписання відповідачем з будь-якою третьою особою договору про відчуження квартири.

Крім того, зазначає, що свої зобовязання за договором вона виконала, зокрема, за власні кошти організовувала зустрічі, подавала рекламні оголошення, тощо, однак, відповідач без її відома 18.12.2014 року уклала договір купівлі-продажу квартири, не заплативши їй передбаченої договором винагороди.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 16.12.2013 року між відповідачем ОСОБА_3 (замовником) та позивачем ОСОБА_2 (виконавцем) укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого замовник надала виконавцю ексклюзивні права, а саме, права на проведення переговорів з потенційними покупцями та на представлення інтересів, що виникають з питань продажу квартири по вул.Садовій, 20А/1 в м.Львові, які надані замовником виключно виконавцеві та які протягом дії договору не можуть бути надані будь-яким третім особам.

Обовязки виконавця послуг визначені пунктом 3.1 договору.

Відповідно до п.п.3.1.1 договору, з метою належного виконання умов договору виконавець здійснює наступні заходи, зокрема: проводить відповідну рекламну роботу, розміщує оголошення в найбільш ефективних, на думку виконавця, засобах масової інформації; розміщує інформацію про обєкт в мережі Інтернет; здійснює комплекс інших заходів, спрямованих на пошук найоптимальнішого для замовника покупця та інше.

Відповідно до пунктів 2.6, 4.2 договору, з дня підписання між замовником та будь-якою іншою особою договору щодо переходу прав власності на квартиру, виконавець вважається таким, що належним чином виконав всі зобовязання за цим договором і має незаперечне право на отримання винагороди в розмірі 5% від вартості квартири, яка сторонами визначена за домовленістю в еквіваленті 35000 доларів США, а якщо продаж буде вчинено за вищою ціною, - то винагорода позивача повинна була становити у розмірі 5% від ціни продажу квартири, навіть у випадку відмови (уникнення) замовника від підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

За невиконання замовником умов договору щодо сплати виконавцю винагороди за надані послуги, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що обчислюється від несплаченої замовником грошової суми на користь виконавця (п.5.1 договору).

Враховуючи наведені вище вимоги закону та умови укладеного між сторонами договору, а також ту обставину, що в матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження факту виконання позивачем своїх обовязків по наданню відповідачеві передбачених договором послуг з продажу квартири, а також визнання позивачем тієї обставини, що відповідач самостійно (без послуг будь-яких інших осіб) продала належну їй на праві власності квартиру, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для сплати позивачеві винагороди, передбаченої договором, оскільки позивач не довела, що такі послуги вона відповідачеві надала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаного позову, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_4