ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2051/19 Справа № 174/360/18 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1 Суддя-доповідач: ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що сторони перебувають в шлюбі. Під час спільного проживання між позивачем та відповідачкою постійно виникали взаємонепорозуміння з приводу ведення спільного господарства, подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що вони мають різні характери та погляди на життя, зникла взаємоповага один до одного, між ними почали часто виникати сварки. З квітня 2018 року вони з відповідачкою проживають окремо один від одного, кожен з них живе своїм життям та інтересами, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати стосунки з відповідачкою в майбутньому не бажає. Формальне збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідачка добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС не бажає. Тому позивач просив розірвати шлюб, укладений 30 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №172.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 30 грудня 2011 року Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, за актовим записом №172 розірвано; стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток , які долучені до матеріалів справи. Від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшла заява від 07.02.2019 року, в якій він просить провести судове засідання 12.02.2019 року без його участі та участі його довірителя, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін; наполягав також на неможливості примирення ОСОБА_4 із відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Степанюк) ОСОБА_6 30 грудня 2011 року зареєстровано шлюб (актовий запис №172), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №408600, виданого повторно Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08.05.2018 року (а.с. 13).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Також місцевим судом встановлено, що сімейні стосунки сторін припинені через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, втрату поваги та любові.

Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають та проживають окремо.

Частина 1 статті 3 Сімейного кодексу України проголошує, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім зазначеного, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам; приймаючи до уваги зміст позовної заяви та відзиву на позовну заяву; встановивши, що між сторонами припинено шлюбні відносини, спільних дітей у сторін не має; приймаючи також до уваги, що судом першої інстанції було надано строк для примирення тривалістю один місяць, що не призвело до відновлення сімейних стосунків між сторонами, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Колегія зауважує, що з часу постановлення судом першої інстанції ухвали від 30.05.2018 року про відкриття провадження у даній справі та до цього часу пройшло понад 8 місяців, однак примирення між сторонами не досягнуто, сімейні стосунки не відновлено, що визнано відповідачкою. Крім того, від позивача надійшла заява від 07.02.2019 року, в якій зазначається про неможливість примирення ОСОБА_3А із ОСОБА_3

Будь-яких істотних підстав необхідності збереження сімї всупереч бажанню позивача, апелянтом не наведено, клопотань про витребування доказів судом - не заявлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат місцевий суд виходив з положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстави для стягнення судових витрат з позивача на користь апелянта відсутні.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді