Єдиний унікальний номер 336/4898/17 Номер провадження 22-ц/804/998/19

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого Соломахи Л.І.
суддів Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю:
секретаря судового засідання Розпутько Я.О.
представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу позивача Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року про закриття провадження у цивільній справі № 336/4898/17 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (головуючий суддя першої інстанції Каліуш О.В.), -
В С Т А Н О В И В:
04 вересня 2017 року позивач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Зазначав, що солдат призваний по мобілізації ОСОБА_2 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , номер обслуги 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону, відповідно до наказу командира військової частини від 18.11.2014 року № 283 був зарахований до списків особового складу частини. Відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 від 24.04.2015 року № 121 (по стройовій частині) солдат призваний по мобілізації ОСОБА_2 звільнений у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) частини 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу". З 24 квітня 2015 року він був виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений до Кіровоградського РВК м. Кіровоград для постановки на військовий облік.

Під час проходження військової служби відповідач ОСОБА_2 втратив автомат АКС-74 № НОМЕР_4 та набої до нього в кількості 30 штук.
У відповідності з наказом командира військової частини пп НОМЕР_3 від 25.12.2014 року № 265 було проведено службове розслідування за фактом втрати зброї військовослужбовцем 6 гаубичної артилерійської батареї. Службовим розслідуванням встановлено, що станом на 23 грудня 2014 року 6 гаубична артилерійська батарея знаходилась в підпорядкуванні керівника сектору "С", виконувала завдання в районі м. Дебальцеве. 23 грудня 2014 року близько 22.00 номер обслуги 1 гаубичного артилерійського взводу 6 гаубична артилерійська батарея 2 гаубичного артилерійського дивізіону, військовослужбовець призваний за мобілізацією, солдат ОСОБА_2 , повернувся до бліндажу базового табору після несення служби у наряді, ліг відпочивати, залишивши особисту зброю, а саме автомат АКС-74 № НОМЕР_4 та набої до нього в кількості 30 шт. калібру 5,45 мм, всередині бліндажу біля входу. Прокинувшись 24 грудня 2014 року приблизно о 07.15, солдат ОСОБА_2 помітив відсутність зазначеного автомата та набоїв до нього, про що доповів командиру 6 гаубичної артилерійської батареї старшому лейтенанту ОСОБА_3 . Організовані командиром 6 гаубичної артилерійської батареї пошуки зброї результатів не дали.

Відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 від 29.01.2015 року № 121 сума нанесеного державі збитку солдатом ОСОБА_2 складає 11 455,00 грн.

Відповідно до прибуткового касового ордеру № 8 від 15.02.2015 року солдатом ОСОБА_2 добровільно сплачено 1 145,50 грн. Решта суми 10 309,50 грн. залишилась несплаченою.

Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 10 309,50 грн. та понесені судові витрати (а.с. 1 - 2 т. 1).

Відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 від 21.06.2017 року № 1095 до 30 червня 2017 року умовне найменування "Військова частина - польова пошта НОМЕР_3 " анулювати; з 30 червня 2017 року ввести у дію умовне найменування "Військова частина НОМЕР_1 " (а.с. 9 т. 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (а.с. 21 т. 1).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 17 липня 2018 року, позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів передано за підсудністю до Олександрівського районного суду Донецької області (а.с. 108, а.с. 134 т. 1).
Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15 серпня 2018 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів передано за підсудністю до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 144 т. 1).
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2018 року позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів прийнята та по ній відкрито провадження у справі (а.с. 149 - 150 т. 1).
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року закрито провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (а.с. 234 - 235 т. 1).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби. Даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби (а.с. 234 - 235 т. 1).
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач Військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року про закриття провадження у справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що дана справа не містить спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема, у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, що передбачено п. 2 частини 1 ст. 19 КАС України.
Ухвала Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року винесена з порушення норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі та підлягає скасуванню, оскільки підсудність справи було вирішено не позивачем, а ухвалою суду.
Військовою частиною НОМЕР_1 понесено витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 600,00 грн. Однак судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, повернення судового збору з державного бюджету, що передбачено частиною 2 ст. 255 ЦПК України (а.с. 242 - 246 т. 1).
Відповідачем ОСОБА_2 та його представником - адвокатом Бойко О.В., який діє на підставі ордера серії КР № 50076 від 10.12.2018 року (а.с. 203 т. 1), копію апеляційної скарги позивача Військової частини НОМЕР_1 отримано відповідно 06 квітня 2019 року та 04 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 41, а.с. 26 т. 2).

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідачем на час розгляду справи не надано.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду 24 квітня 2019 року представник позивача - Військової частини НОМЕР_1 М`якенький Ю.В. брав участь у режимі відеоконференції через Запорізький апеляційний суд, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бойко О.В. у судове засідання апеляційного суду 24 квітня 2019 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Судова повістка - повідомлення про розгляд справи 24 квітня 2019 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Бойко О.В. отримана 15 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43 т. 2).
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бойко О.В. 22 квітня 2019 року надіслав до апеляційного суду заяву про розгляд справи 24 квітня 2019 року без його та відповідача участі, також зазначив, що проти апеляційної скарги заперечує, оскільки вона є необґрунтованою, просить її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін (а.с. 55 - 56 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Бойко О.В., явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача - Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає. Таких висновків апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:
Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині пп НОМЕР_3 , номер обслуги 6 гаубичної артилерійської батареї 2 гаубичного артилерійського дивізіону. Наказом командира військової частини пп НОМЕР_3 від 24.04.2015 року № 121 (по стройовій частині) солдата призваного по мобілізації ОСОБА_2 звільнено в запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Під час проходження військової служби відповідач ОСОБА_2 втратив автомат АКС-74 № НОМЕР_4 та набої до нього в кількості 30 штук.
Наказом командира військової частини пп НОМЕР_3 від 25.12.2014 року № 265 проведено службове розслідування за фактом втрати зброї військовослужбовцем 6 гаубичної артилерійської батареї.
Відповідно до наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 від 29.01.2015 року № 121 сума нанесеного солдатом ОСОБА_2 державі збитку складає 11 455,00 грн. Відповідачем добровільно сплачено 1 145,50 грн. Решта суми 10 309,50 грн. залишилась несплаченою, яку позивач просить стягнути з відповідача посилаючись на Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке затверджене постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР (а.с. 1 - 2 т. 1).
Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби, а тому даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Позивач - Військова частина НОМЕР_1 звернувся у вересні 2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку цивільного судочинства, посилаючись на ст. 110 ЦПК України (у редакції чинній на час звернення до суду).
Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року, тобто чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 ст. 19 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно пункту 17 частини 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначено "Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців", затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР.

Згідно з пунктами 1, 2 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі" це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Отже, у цій справі позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним державі під час проходження військової, тобто публічної служби, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що дана справа не містить спору з приводу публічної служби.

З огляду на вищезазначені вимоги закону вказаний спір про стягнення майнової шкоди, завданої військовослужбовцем державі під час проходження військової служби, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, відступивши від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц, від 23.01.2019 року у справі № 825/730/16, в яких зазначено, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. При цьому вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, спричинених ним державі під час проходження військової служби, нерозривно пов`язане з наданням судом оцінки правомірності наказу командира військової частини, тобто наказу суб`єкта владних повноважень, про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності. З огляду на викладене спір у справі є публічно-правовим, а тому підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у цій справі позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби, спір з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, є публічноправовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII). Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими. Підстави для скасування ухвали суду про закриття провадження у справі відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що закриваючи провадження у справі, суд не вирішив питання щодо повернення з державного бюджету судового збору, що передбачено частиною 2 ст. 255 ЦПК України, не спростовує висновків апеляційного суду.
Відповідно до частини 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Відповідно до п. 5 частини 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На час закриття провадження у справі клопотання позивача про повернення судового збору було відсутнє, а тому підстави для повернення судового збору були відсутні. Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Завданням суду апеляційної інстанції відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України є перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, а тому апеляційний суд не має повноважень вирішити клопотання позивача про повернення у зв`язку із закриттям провадження у справі судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, яке судом першої інстанції не розглядалося.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У цій справі апеляційний суд дійшов висновку про залишення оскаржуваної ухвали суду без змін, а тому немає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 17, а.с. 19 т. 2).
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для компенсації позивачу понесених судових витрат по сплаті судового збору у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції відсутні.
Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами апеляційному суду не надані.
Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2019 року про закриття провадження у справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Л.І. Соломаха
Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.
Головуючий суддя : Л.І. Соломаха