Дата документу 17.04.2019 Справа № 310/5594/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/5594/16 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А. І.
Провадження № 22-ц/807/1399/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

за участі:

прокурора Григор`єва Д.Г.

представника Міністерства Оборони України Зінченка С.О.

представника військової частини НОМЕР_1 Гончарука А.К.

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Міхантьєва М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Бердянська районна державна адміністрація, Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року військовий прокурор Запорізького гарнізону Південного регіону України звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Бердянської районної ради № 7 від 28.12.2000 року земельна ділянка площею 2802,06 га була передана в постійне користування Донецькій КЕЧ військової частини НОМЕР_2 Бердянського гарнізону для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону. На підставі зазначеного рішення був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП № 001486. Наказом Головнокомандувача військ Протиповітряної оборони Збройних сил України № 75 від 05.11.2003 року військову частину НОМЕР_2 було ліквідовано, її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 (Дніпропетровська область, м. Нікополь).

Розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 03.04.2009 року № 192 вище вказана земельна ділянка площею 2806,06 га була вилучена із користування військової частини НОМЕР_1 , правонаступника військової частини НОМЕР_2 , та передана до земель запасу Новопетрівської сільської ради Бердянського району.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року, був задоволений позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 03.04.2009 року № 192 «Про припинення військовій частині НОМЕР_2 права постійного користування земельною ділянкою».

Разом з тим, під час розгляду справи в господарському суді головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області було видане розпорядження від 12.02.2010 року № 80, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. Пунктом 2 вказаного розпорядження безоплатно передано у власність громадянам земельні ділянки, в тому числі пасовища, для ведення особистого сільського господарства, у тому числі й відповідачу ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 2,0000 га.

На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 920294, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92 від 20.02.2010 року про державну реєстрацію державного акта.

Посилаючись на те, що військова частина НОМЕР_1 як правонаступник на законних підставах користується земельною ділянкою, а прокурором з 2009 року вживаються заходи щодо захисту порушених прав держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , прокурор просив: визнати причини пропуску строку позовної давності для звернення з позовною заявою до суду поважними та поновити даний строк; визнати недійсним державний акт серії ЯК № 920294 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, вартістю 35874,34 грн., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, виданий ОСОБА_1 ; повернути земельну ділянку площею 2,0000 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, законному землекористувачу - військовій частині НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на користь військової прокуратури Південного регіону України судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року позов задоволено.

Поновлено військовому прокурору Запорізького гарнізону Південного регіону України строк звернення з позовною заявою до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Визнано недійсним державний акт серії ЯК № 920294 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, вартістю 35874,34 грн., що розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, який виданий ОСОБА_1 .

Повернуто від ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2.0000 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, законному користувачу - військовій частині НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової прокуратури Південного регіону України судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість у зв`зку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не надано, що не є перешкодою у відповідності до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Треті особи Бердянська державна адміністрація, Управління Держгеокадастру у Бер-

дянському районі Запорізької області, повідомлені належним чином судовими повістками, до

засідань апеляційного суду своїх представників не направили, клопотань про відкладення справи не спрямували, про причини неявки не сповістили, тому апеляційним судом справу розглянуто у їх відсутність у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників Міністерства оборону України, військової частини та прокурора, які просили залишити скаргу без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції поновив прокурору строк для звернення до суду з урахуваннях тих обставин, що з 2009р. прокурором вживались заходи щодо поновлення порушеного права держави в особі Міністерства оборони України шляхом звернень до судів з відповідними позовами, які носили безперервний характер, а також суд визнав порушеним відстоюване право на земельну ділянку, яка є складовою загального масиву землі, що перебувала в постійному користуванні військової частини НОМЕР_1 .

Встановлено, що на підставі рішення сесії Бердянської районної ради народних депутатів № 7 від 28.12.2000 року земельна ділянка площею 2802,06 га передана в постійне користування Донецькій КЕЧ військової частини НОМЕР_2 Бердянського гарнізону для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону, державний акт на право постійного користування землею ІІ-ЗП №001486.

Наказом Головнокомандувача військ Протиповітряної оборони Збройних сил України № 75 від 05.11.2003 року військову частину НОМЕР_2 ліквідовано, її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 .

Згідно із актом прийому-передачі від військової частини НОМЕР_2 на баланс військової частини НОМЕР_1 була передана вищезазначена земельна ділянка площею 2802,06 га.

Проте, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 192 від 03.04.2009 року "Про припинення права користування земельною ділянкою":

- припинено право постійного користування військовій частині НОМЕР_2 Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ земельною ділянкою площею 2802,06 га на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району, яка надавалась рішенням сесії Бердянської районної ради від 28 грудня 2000 року № 7 для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону;

- переведено до земель запасу Новопретрівської сільської ради Бердянського району земельну ділянку площею 2802,06 га до категорії земель сільськогосподарського призначення;

- зазначено, що вважати таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП № 001486, реєстраційний № 390 від 17.05.2001, виданий військовій частині НОМЕР_2 Бердянського гарнізону Донецької КЕЧ для розміщення та обслуговування об`єктів і споруд полігону.

Однак, рішенням господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2010 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15 лютого 2011 року, позов заступника військового прокурора Запорізького гарнізону задоволено: визнано недійсним вищезазначене розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 192 від 03.04.2009 року "Про припинення права користування земельною ділянкою".
Зазначеним рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2011 року, у справі за позовом заступника військового прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя до Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, тертя особа: військова частина НОМЕР_1 про визнання недійсним розпорядження голови Бердянської райдержадміністрації № 192 від 03.04.2009 року з дати прийняття, яка розглядалась господарським судом з 2009 року, встановлено, що при винесенні розпорядження голови № 192 від 03.04.2009 року (про припинення права користування вищезазначеною земельною ділянкою Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 ) Бердянською районною державною адміністрацією Запорізької області не було дотримано встановленого ст.ст. 143-144 ЗК України порядку примусового припинення права користування земельною ділянкою, спірне розпорядження винесено не у судовому порядку, що є прямим порушенням приписів ст. 143 ЗК України, а тому визнано недійсним.

Обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, фактично під час розгляду господарським судом Запорізької області вищезазначеної справи головою Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області видано розпорядження від 12.02.2010 року № 80 "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради", яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за заявами 202 громадян, та передано безоплатно у власність громадянам земельні ділянки для ведення особистого сільського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають в запасі на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, зокрема, відповідачу ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га.

На виконання вказаного розпорядження відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 920294, про що вчинено запис до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92 від 20.02.2010 року про державну реєстрацію державного акта.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав у власність земельну ділянку за рахунок земель полігону військової частини НОМЕР_1 , яка правомірно користується земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЗП № 001486, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі № 15/45/09-4/20/10, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.02.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 року, розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації № 483 «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження голови райдержадміністрації від 03.04.2009 року № 192».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2012р. за позовом прокурора Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 до Бердянської РДА, у якому третіми особами зазначені власники земельних ділянок, які отримані ними на підставі розпорядження № 80 від 12.02.2010р., зокрема, ОСОБА_1 : скасовано розпорядження № 80 від 12.02.2010р.

Вказана постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р.

Отже, на час розгляду судом цієї справи відпали правові підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, яка, будучи власністю держави, незаконно вибула з постійного користування військової частини НОМЕР_1 .

Про зазначені обставини свідчать не тільки скасування судами незаконних розпоряджень Бердянської РДА.

Так, постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 жовтня 2012 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 , який як в.о. голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області виніс вищезазначене незаконне розпорядження № 192 від 03.04.2009 року, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 367 ч. 1 КК України (службова недбалість) з нереабілітуючих підстав - за клопотанням останнього у зв`язку із спливом строків давності притягнення до цієї відповідності.

Таким чином, встановлено, що при передачі у власність безоплатно ОСОБА_1 2,0000 га із вищевказаних земель (Запорізька область Бердянський район Новопетрівська сільська рада "За межами населеного пункту" ДП № 9 ОСГ №19) за розпорядженням Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області від 12.02.2010 року № 80 було порушено інтереси держави в особі Міністерства оборони України та, зокрема, військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , у тому числі щодо права постійного користування вищезазначеною земельною ділянкою площею 2802,06 га.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ст. 92 ч. 1 ЗК України).

Відповідно до ст. 20 ЗК України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються згідно із Законом України від 27.11.2003 року у редакції від 14.01.2009 року "Про використання земель оборони ".

Ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони " та ст. 77 ЗК України встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише у державній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Використання земель оборони в господарських цілях визначено ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони ".

Так, згідно із ст. 4 Закону України "Про використання земель оборони " військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному КМУ, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовлювати сіно на землях, наданих їй у постійне користування.

Відповідно до Законів України "Про оборону України " та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України " Міністерство оборони України є уповноваженим державою органом управління військовим майном.

Встановлено, що вищезазначену земельну ділянку площею 2,0000 га із вказаних земель Міністерства оборони України (2802,06 га) було передано у власність відповідачу ОСОБА_1 без попереднього вилучення у встановленому для цього законом порядку та без згоди на це Міністерства оборони України і військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , якій належить право постійного користування цією земельною ділянкою на підставі рішення сесії Бердянської районної ради народних депутатів № 7 від 28.12.2000 року, оформлене державним актом на право постійного користування землею ІІ-ЗП №001486 (а.с. 7-9).

Зазначене право постійного користування Міністерства оборони України, і, зокрема, військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , вищезазначеною земельною ділянкою площею 2802,06 га на час ухвалення оскаржуємого у цій справі рішення судом першої інстанції було підтверджено рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2011 року (а.с. 7-16) та цей факт не підлягав доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

Положення п. 6 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Та в такому разі застосовується пункт 2 постанови КМУ від 2 квітня 2002 року № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ", чинної на момент виникнення спірних правовідносин, яким унормовано, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти про право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.
У зв`язку з цим право постійного користування земельною ділянкою земель оборони, набуте Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_2 , не втрачається і для її правонаступника в особі військової частини НОМЕР_1 і зберігається до його реалізації.

Зважаючи на все вищенаведене, суд першої інстанції правильно встановив дійсні правовідносини сторін, та, взявши до уваги обставини, встановлені наведеними рішеннями судів, обґрунтовано визнав порушеними державні інтереси та захистив право позивачів, визнавши державний акт, виданий ОСОБА_1 , недійсним та шляхом повернення законному користувачу спірної земельної ділянки як складової загального земельного масиву, який знаходився в постійному користуванні військовій частині НОМЕР_1 .

В апеляційний скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує, що суд безпідставно розглянув позов прокурора по суті, оскільки прокурор не обґрунтував підстав для ініціювання судового провадження у цій справі.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційний суд для дослідження вказаного доводу відкладав розгляд справи у зв`язку із заявленням представником Міністерства оборони України клопотання про надання доказів вказаним обставинам.

Відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
На час подання прокурором позову діяла інша редакція ЦПК України, прийнята ЗУ від 18.03.2004р., у якій також містилась норма з аналогічним змістом стаття 45 ЦПКУ.

Аналогічні положення містяться у статті 21 ЗУ «Про прокуратуру», згідно з частиною четвертою якої прокурор має обґрунтувати наявність підстав для представництва у суді.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це, зокрема, відповідного суб`єкта владних повноважень.

З а змістом ч. 3 статті 21 ЗУ «Про прокуратуру» представництво інтересів держави в особі органів державної влади прокурором можливо лише за умови, що захист цих інтересів не здійснює або здійснює неналежним чином орган державної влади чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Отже, правом на пред`явлення позову в інтересах держави прокурор наділений лише у тому випадку, якщо доведе документально факт нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідним органом, який є повноважним у сфері державного інтересу, що підлягає захисту.

Обгрунтовуючи порушення інтересів держави військовий прокурор в позові у цій справі вказував, що приписами статті 3 ЗУ «Про Збройні Сили України» та п. 1 Положення «Про Міністерство оборони України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1080 від 03.08.2006р., безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке є центральним органом виконавчої влади і військового управління.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, об`єднань, з`єднань, військових частин, закладів, установ і організацій.

У зв`язу з порушенням економічних інтересів держави й виникла необхідність звернення до суду з позовом на захист інтересів держави у особі Міністерства оборони України та його структурного підрозділу військової частини НОМЕР_1 .

І такі порушення в дійсності встановлені в ході розгляду цієї справи та захищені судом.

Що стосується неможливості звернення до суду самостійно військовою частиною НОМЕР_1 , то з наданого кошторису на 2016р., у якому відбулось пред`явлення до суду позову прокурором, вбачається, що ним не передбачені витрати на оплату судового збору.

Також вбачається, що листом № 4394 від 21.07.2016р. військовий прокурор Запорізького гарнізону сповістив Міністерство оборони України та військову частині НОМЕР_1 про ситуацію із земельною ділянкою, та попередив, що має намір звертатись до суду з позовом про визнання недійсним державного акту, виданого ОСОБА_1 на частину землі, що належить на праві постійного користування військовій частині. Та з позовом військовий прокурор звернувся лише після того, як жоден з вказаних органів не виявив бажання подати самостійно до суду такий позов.

Отже, підстав вважати, що прокурор не довів свого права на звернення до суду з цим позовом, не мається.

Іншим доводом апеляційної скарги є пропуск прокурором строку позовної давності.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що у 2010р. належній йому на праві власності земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер, та відомості про цю земельну ділянку були включені до Державного земельного кадастру, доступ до якого мався і у прокурора в силу наділених законом повноважень. Між тим, з позовом до суду військовий прокурор звернувся лише у серпні 2016р., тобто строк позовної давності ним був пропущений та безпідставно поновлений судом без встановлення конкретних поважних причин його пропуску.

Дослідивши вказані ствердження апелянта, які підтримані його представником в ході апеляційного розгляду справи, колегія встановила такі обставини.

Суд при з`ясуванні цього питання вважав, що прокурором пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, але, зважаючи на те, що ним з 2009р. вживаються заходи для захисту прав Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи, поновив цей строк.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що те, що суд зазначив загальною фразою, дійсно є підтвердженим чисельними рішення судів.

Дійсно, земельна ділянка ОСОБА_1 була внесена до Державного земельного кадастру у 2010р.

Але, наразі, у цей час на розгляді у господарському суді вже перебувала справа за позовом заступника прокурора Запорізького гарнізону про скасування розпорядження БРДА № 192 від 03.04.2009р., яким саме і було припинено право військової частини НОМЕР_2 на постійне користування земельною ділянкою для оборонних потреб, яку і було в подальшому переведено до земель запасу, а згодом виділено відповідачу розпорядженням БРДА № 80 від 12.02.2010р.

Відповідно до встановлення незаконності вказаного розпорядження № 192 від 03.04.2009р. питання про повернення частини цієї землі, наданої ОСОБА_1 , було б передчасним.

Рішення у вказаній господарській справі ухвалено 07.12.2010р., але набуло чинності після його перегляду Донецьким апеляційним господарським судом 15.02.2011р.

Після цього, 20 січня 2012р. прокурор Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 звернувся з позовом до БРДА про визнання незаконним розпорядження № 80 від 12.02.2010р., на підставі якого саме набув право власності серед інших громадян й ОСОБА_1 , залучений у ту справі в якості третьої особи.

Постанова за вказаним позовом була прийнята Запорізьким окружним адміністративним судом 10 грудня 2012р., а набрала чинності лише 02.10.2014р. після залишення без змін ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду.

Також одночасно відбувався розгляд кримінальної справи відносно в.о. Бердянської районної державної адміністрації, яким прийнято незаконне розпорядження, у якій участь

приймав представник Міністерства оброни України.

Таким чином, рішення суду, яким визнано незаконним розпорядження, на підставі якого ОСОБА_1 отримав спірну земельну ділянку, набрало законної сили 02.10.2014р., що і є підставою для пред`явлення наступного позову про визнання недійсним виданого відповідачу державного акту, з яким прокурор звернувся 12.08.2016р., тобто менш як через 2 роки після скасування розпорядження БРДА № 80 від 12.02.2010р. А тому в межах строку трирічної позовної давності.

Отже, вказані обставини фактично свідчать про те, що прокурором весь час переривався вказаний строк шляхом подання нових позовів, які і створювали підстави для подальшого пред`явлення позову про повернення земельної ділянки ОСОБА_1 законному користувачу.

Зважаючи на все вище зазначене, колегія визнає доводи скарги про пропуск строку позовної давності для звернення з цим позовом неспроможними.

За таких обставин, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.