Житомирський апеляційний суд
Справа №288/204/17 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 5 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й. Галацевич О.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №288/204/17

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року ухвалене під головуванням судді Рудник М.І. у смт.Попільня,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 від 13 листопада 2009 року, виданого Попільнянською селищною радою на ім'я ОСОБА_2 В обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу з ОСОБА_3, у 1974 році вони разом з чоловіком побудували квартиру № 2 у зазначеному житловому будинку, а квартиру № 1 побудувала рідна сестра чоловіка ОСОБА_2 Позивачка проживає в квартирі НОМЕР_1 на протязі 43 років, сплачує комунальні платежі за використаний природний газ, податок з будівель і земельної ренти, проводить страхування вказаної нерухомості. Свідоцтво про право власності видано на будинок більшої площі, ніж передбачено договором між ОСОБА_2 та селищною радою від 20.02.1970 року, дозволу на будівництво будинку і господарських споруд у такому розмірі, як зазначено в свідоцтві, ОСОБА_2 не отримувала. Оспорюваним свідоцтвом, на думку позивачки, порушено право на проживання в будинку.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Вказує, що на момент приватизації проживала і була зареєстрована у спірному будинку, а тому має право на частку у спільній сумісній власності.

Адвокат ОСОБА_4, представник ОСОБА_2, подав заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 23.04.1980 року зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.152).

Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 20 лютого 1970 року забудовнику ОСОБА_2 надано на праві безстрокового користування земельну ділянку АДРЕСА_2 загальною площею 1072кв.м для будівництва одноповерхового житлового будинку житловою площею 46,7кв. м.

15.09.2009 року Попільнянською селищною радою за заявою ОСОБА_2 прийнято рішення про оформлення за нею права власності на житловий будинок, (а.с.98-99) та господарчі будівлі по АДРЕСА_1 збудовані в період з 1969 по 1972 рік. Як вбачається з дублікату свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2009 року, Попільнянська селищна рада посвідчила, що будинок загальною площею 107.2 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_2. 15 вересня 2009 року виконавчий комітет Попільнянської селищної ради прийняв рішенням № 108 про оформлення за громадянами права власності на будинки, зокрема, на даний будинок за ОСОБА_2 (а.с.58,59,77). У дублікаті свідоцтва про право власності на житло вказано, що будинок приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». В оригіналі свідоцтва така підстава не зазначена.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності суд першої інстанції зробив правильний висновок, що будинок, дозвіл на будівництво якого ОСОБА_2 отримала у 1969 році як забудовник (на земельній ділянці №92 по вул.Чапаєва), та будинок, на який видано свідоцтво - АДРЕСА_1 це один і той самий будинок (а.с.5, 58-63, 96-99, 118-124).

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 142829639 від 26 жовтня 2018 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 13 листопада 2009 року, виданого виконкомом Попільнянської селищної ради є ОСОБА_2 (а.с.6, 128-130).

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право користування майном виникає з договорів найму (оренди) (глава 58 розділу ІІІ ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона має право власності на будинок №98 вул.Чапаєва (нині Вишневій) в смт.Попільня або його частину, що вона або її покійний чоловік отримували земельну ділянку під забудову і дозвіл на забудову, що вона користується ним як наймач або член сім'ї наймача, що існує сервітут, а також, що будинок належав до державного житлового фонду.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Особами, які мають право на приватизацію в порядку цього закону є наймачі та члени сім'ї наймача, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем (ст.5).

Невідповідність підстави для набуття ОСОБА_2 права власності - в порядку приватизації, а не як на новостворене майно, зазначена у дублікаті свідоцтва про право власності не порушує права позивачки і не є підставою для визнання свідоцтва недійсним.

Доказів на підтвердження того, що будинок складається з двох квартир, що вона проживає в квартирі №2, сплачує комунальні платежі за використаний природний газ, податок з будівель і земельної ренти та проводить страхування вказаної нерухомості позивачка не надала.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про безпідставність позову є правильним. Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: