ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3866/19 Справа № 176/2255/18 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зазнгаченим позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 22528,81 грн. за кредитним договором №б/н від 03.08.2015 року, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 03.08.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої, станом на 19.09.2018 року складає 22528,81 грн. (3497,44 грн. тіло кредиту, 7066,58 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 10415,80 грн. нараховано пені, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 1048,99 грн. - процентна складова штрафу), яку відповідач добровільно не погашає.

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості.

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, а тому ухвалене необґрунтоване та незаконне рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в скасувати, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 03.08.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак, зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 19 вересня 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 22528,81 грн., з яких: -3497,44 грн. тіло кредиту; -7066,58 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; -10415,80 грн. нараховано пені; -500 грн. - фіксована частина штрафу; -1048,99 грн. - процентна складова штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не надано суду доказів відкриття на ім'я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з кредитного договору №б/н від 03.08.2015 рок , він був укладений за волевиявленням обох сторін, про що свідчить особистий підпис відповідача в анкеті позичальника, а також відповідач після укладення вказаного договору систематично сплачував кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку, проте в подальшому останній ухилилася від виконання своїх зобовязань по кредитному договору, що і призвело до утворення заборгованості, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Разом з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України.

Проте стягнення суми в якій обєднанні пеня та комісія в даному випадку не може бути застосовано, оскільки за кожний із цих вимог нараховуються окремо відповідні суми. Проте позивач свої позовні вимоги під час розгляду справи в суді першої інстанції не уточнював та не надав відповідного розрахунку по цим вимогам, у звязку з чим в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня в цьому разі є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому підстави для стягнення штрафів відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед банком становить у розмірі 10 564,02 грн. з яких: 3497,44 грн. - заборгованість по тілу за кредитом, 7066,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, заочне рішення скасувати та позовні вимоги задовольнити частково стягнувши з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 03 серпня 2015 року в розмірі 10 564,02 грн. з яких: 3497,44 грн. - заборгованість по тілу за кредитом, 7066,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 03 серпня 2015 року в розмірі 10 564,02 грн. з яких: 3497,44 грн. - заборгованість по тілу за кредитом, 7066,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судовий збір в розмірі 1920,46 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_2