Справа № 352/450/19
Провадження № 2/352/528/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В. Б.,

секретаря Кожуховської О. І.

розглянувши у підготовчому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивачка 26.02.2019 р. звернулась в суд з позовом до відповідачів, у якому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння по вул. Швабівка №94 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її батько ОСОБА_4 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Швабівка №94 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, яке ним було збудоване відповідно до рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів від 28.07.1982р. № 193 та будівельного паспорта. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння ОСОБА_4 не отримував, реєстрація права власності не проводилась. Правовий статус майна на час його утворена був врегулюваний ст. 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та Інструкцією Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966р. При цьому глава десята цього Кодексу не повязувала наявність права власності на майно з його обовязковою державною реєстрацією. Крім того, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Після смерті батька, що настала 17 липня 2018 року, позивачка успадкувала належне спадкодавцю будинковолодіння як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що на спадкове будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності.

Позивачка у підготовче засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задоволити.

Відповідачі у підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких позов визнали, не заперечували щодо його задоволення, просили справу розглянути у їх відсутності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Суд вважає, що підготовче засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що спірне будинковолодіння по вул. Швабівка №94 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області, побудоване до 1992 року.

Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Вільшаницької сільської ради, який визнавався в якості акту органу влади (публічного акту), що підтверджує право приватної власності. Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. Ринкова вартість будинковолодіння на даний час становить 1093806 грн.

Після смерті 17 липня 2018 року ОСОБА_4 позивачка, яка є спадкоємцем за законом першої черги, успадкувала належне будинковолодіння відповідно до вимог ст. 1261 та ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, в установленому законом порядку, не оформила свої спадкові права.

Вищевказані обставини, що не оспорювались відповідачами, які позов визнали, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що спірне будинковолодіння по вул. Швабівка №94 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області після смерті 17 липня 2018 року ОСОБА_4 було успадковане його дочкою ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги. Дружина померлого ОСОБА_2 від отримання спадщини відмовилася подавши 19.10.2018р., в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, зареєстровано в реєстрі 31.10.2018р. за №560, спадкова справа 246/2018р..

Однак, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавляють позивачку можливості оформити належне їй право на спадщину в нотаріальному порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Статтею 100 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією.

Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р., реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та були розташовані в межах міст і селищ міського типу.

Жодною інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у сільських населених пунктах.

Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р. також не передбачав обов'язкової державної реєстрації права власності.

За загальним правилом закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, згідно якої дію акту цивільного законодавства в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності. До події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на те, що наявні підстави для повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у відповідності з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що складає 4802,50 грн..

На підставі наведеного, відповідно до ст.58 Конституції України, , ст.5, 1216, 1218, 1261,1268 ЦК України, керуючись ст. 142 ч.1, 200, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння по вул. Швабівка №94 в селі Вільшаниця Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після померлого 17 липня 2018 року батька ОСОБА_4.

Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 грн.. Решту судових витрат залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:

ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідачі:

ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Суддя Гургула В.Б.