Справа № 589/1256/19
Провадження № 2-о/589/99/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.,

при секретарі Афанасенко Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шосткинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, про встановлення факту смерті на окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер у грудні 2018 року в місті Горлівка Донецької області. В обґрунтування заяви вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі РАЦС поза судовим розглядом неможливо, оскільки ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка на території України та оформлення спадкових прав. Посилаючись на вказані обставини, просить заяву задовольнити. Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. В заяві про встановлення факту смерті заявник зазначила, що просить розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи начальник Шосткинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно копії паспорта громадянина України, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області. Паспорт виданий Калінінським РВ Горлівського МУГУМВС України в Донецькій області. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 26 січня 1983 року, та копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 4, 7).

Як вбачається з довідки про причину смерті від 15 січня 2019 року за №152 Горлівського відділення ресбуліканського бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 помер у віці 52 років у грудні 2018 року, день смерті не встановлено. Причина смерті не встановлена через різко виражені гнильні зміни (а.с. 5).

З копії свідоцтва про смерть Калінінського відділу запису актів громадянського стану м. Горлівка Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер у грудні 2018 року у віці п`ятдесяти двох років, про що 16 січня 2019 року складено актовий запис про смерть № 91 (а.с. 2).

19 лютого 2019 року керівником Шосткинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред`явлено документ, який виданий на території, де органи державної реєстрації України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 3).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Горлівка Донецької області належить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 2, 3, 4 статті 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Таким чином, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 16 січня 2019 року № НОМЕР_2, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсним та не створює правових наслідків.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема,«Loizidouv.Turkey», «Cyprusv.Turkey»),а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Othersv.Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case),ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, хоча і не визнаються судом дійсними, однак, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та внесення відомостей про його смерть до Державного реєстру, що в подальшому підлягає використанню в цивільно-правових відносинах, згідно законодавства України, суд вважає за необхідне, встановити факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце народження м. Шостка Сумської області) помер у грудні 2018 року в м. Горлівка Донецької області.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко