Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Нестер К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 02 лютого 2011 року між сторонами була укладена усна угода стосовно купівлі-продажу житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Шевченка, 32.

Домоволодіння сторонами було оцінено в 9 000 грн., і вказана сума 02 лютого 2011 року була передана позивачем відповідачеві, про що свідчить його розписка. ОСОБА_2, пообіцяв позивачеві, що в термін до 31 січня 2016 року, після оформлення всіх необхідних документів, нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу домоволодіння, але не виконав своєї обіцянки. Відповідач ухиляється від посвідчення угоди у нотаріуса, посилаючись на різноманітні відмови.

Вартість квартири була узгоджена сторонами, позивач повністю виконала своє зобовязання, передала відповідну суму грошей, а відповідач передав ключі та правовстановлюючі документи, де вона проживає та зареєстрована з вересня 2011 року, але відповідним чином оформити своє право власності позивач не має змоги через ухиляння відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Виходячи з наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири укладений між сторонами 02 лютого 2011 року та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не зявився, раніше надіслав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Шевченко, 32 (а. с. 11-12).

02 лютого 2011 року між сторонами була укладена угода стосовно купівлі-продажу домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Шевченко, 32. Будинок сторонами було оцінено в 9 000 грн., та вказана сума 02 лютого 2011 року була передана позивачем відповідачеві, про що свідчить її розписка. У вказаній розписці ОСОБА_2 зобовязувався в термін до 31 січня 2016 року посвідчити договір нотаріально (а. с. 7). Однак ОСОБА_2 у визначений строк не зявився до нотаріуса для посвідчення правочину.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Позивачем не доведено та судом не встановлено обставин неможливості здійснення ОСОБА_2 нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у звязку із чим відсутнє безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обовязковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Оскільки відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі продажу домоволодіння, у звязку із чим відсутні підстави для визнання права власності на це майно, тому суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 203, 639, 640, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на житловий будинок відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук