КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4747/2018
справа №754/4341/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Таран Н.Г. 22 жовтня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 березня 2018 року.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 вересня 2014 року вони зареєстрували шлюб.

Починаючи з 2017 року, сторони проживають окремо у зв`язку із погіршенням стосунків, дитина залишилась проживати з матір`ю, батько дитини матеріальної допомоги не надає.

Вказує, що дитина відвідує уроки танців, вивчає англійську мову, щомісячні витрати на це складають 830 грн.

Зазначає, що ОСОБА_1 працює директором ТОВ "Марлтранс", має нерегулярний мінливий дохід, отримує заробітну плату у розмірі мінімальної заробітної плати.

Вказує, що аліменти у розмірі 5000 грн. забезпечать рівну участь батьків у необхідних витратах на дитину.

Рішенням Деснянського районного суд міста Києва від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Посилається на те, що розмір аліментів є завищеним. З 28 листопада 2018 року він працевлаштований, його щомісячний дохід становить 6000 грн.

Окрім того, на підставі рішення суду сплачує аліменти на користь колишньої дружини на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що доходи відповідача є достатніми. Так, у справі про поділ майна на підставі мирової угоди йому відійшов автомобіль, яким він користувався та ніс у зв`язку із цим необхідні витрати. Також вказує, під час розгляду справ про поділ майна та щодо виїзду дитини за кордон відповідач користувався послугами адвоката. Крім того, відповідач мав можливість сплачувати аліменти на утримання іншої дитини. Зазначені обставини, на твердження ОСОБА_2 , вказують про наявність прихованих доходів відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження. Дитина проживає з матір`ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дитина проживає разом з матір`ю, остання забезпечує її матеріально, докладає інших зусиль у її вихованні та розвитку, проте відповідач ухилився від батьківського обов`язку, хоча є має працездатний вік, а відтак зобов`язаний нести необхідні витрати.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції урахував, що відповідач обізнаний був про судове провадження, відзиву, заперечень або клопотань із обґрунтуванням своєї позиції не подавав, та вирішив спір у відповідності до вимог ст.ст. 11-13 ЦПК України, визначивши розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, на підставі наявних у справі доказів.

За змістом частини 3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Звертаючись з апеляційної скарги, відповідач не обґрунтував неможливості подання доказів до суду першої інстанції. Окрім того, апеляційна скарга не містить доводів, які давали б підстави визначити інший розмір аліментів, аніж визначено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 відхиляються колегією суддів, оскільки в суд першої інстанції таких доказів відповідачем надано не було, а з матеріалів, долучених до апеляційної скарги, убачається, що аліменти на утримання ОСОБА_4 стягнуто до його повноліття, проте ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на теперішній час є повнолітнім.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що з 21 листопада 2018 року відповідач є працевлаштованим в Науково-впроваджувальному центрі Українського державного геологорозвідувального інституту і його посадовий оклад становить 6000 грн. відхиляються колегією суддів, оскільки не є підставою для скасування рішення суду, що було ухвалено 23 жовтня 2018 року, а може бути підставою для вирішення питання у відповідності до ст.192 СК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суд міста Києва від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова