ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1175/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1283/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року, постановлене суддею Косик С.М.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

30.08.2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд із позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008, посилаючись на невиконання відповідачем кредитних зобовязань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 15.12.2017 та 08.06.2018 просить стягнути з відповідача заборгованість за указаним кредитним договором на загальну суму 121 251, 98 грн., з них: заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 22 937,69 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 46 163,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом 52 151,29 грн.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач втратив право на отримання процентів та пені, оскільки кредитний договір припинив свою дію у звязку з прийняттям 24.12.2010 Карлівським районним судом Полтавської області заочного рішення, яким стягнуто на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що районний суд мав застосувати до спірних правовідносин положення ст.536, абз.2 ч.1 ст.1048, ч.3 ст.1049 ЦК України, оскільки між сторонами відсутні інші домовленості, які визначають період існування правовідносин та підстави їх припинення, а тому позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування грошовими коштами отриманими в кредит до дня повернення кредиту, а саме, до дати зарахування грошової суми, отриманої в кредит, на банківський рахунок кредитодавця.

Встановивши, що позивачем заявлена позовна вимога про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих та не сплачених до моменту повернення позики та після настання строку повернення кредиту, районний суд мав застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України за процентною ставкою, визначеною п.3.1.10 договору та задовольнити позов.

Зазначає, що кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008 не встановлено обовязок позичальника сплачувати нараховану пеню у визначений строк, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч.1 ст.259, ч.1 ст.261 ЦК України, тоді як банк в межах трирічного строку позовної давності звернувся до суду із відповідною вимогою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладені норми цивільного процесуального права, апеляційний суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 15.04.2008 між Відкритим акціонерним банком «Укргазбанк», в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №464 к-ф, відповідно до якого позичальнику надано кредит у сумі 30 000,00 грн. на строк з 15.04.2008 по 12.04.2013 або по день, визначений в п.3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 16,9% річних./а.с.5-7/

Пунктами 1.2, 1.3, 2.1 договору визначено, що комісія за відкриття позичкового рахунку становить 1,2% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1, що становить 360,00 грн. Оплата здійснюється у національній валюті України на день фактичної сплати.

Кредит надається на задоволення споживчих потреб позичальника.

Згідно з договором іпотеки №464 к-ф від 15.04.2008 в забезпечення зобовязань за дійсним договором Банком прийнято в іпотеку житловий будинок, загальною площею 88,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,80 га, які знаходяться за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с.Федорівка, вул.Леніна,б.62.

Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.3, 3.3.4 указаного договору, позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки.

Повернення суми кредиту здійснюється на рахунок №66.980, відкритий у Полтавській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» МФО 331520, щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отриманого кредиту, в розмірі не менше 1/60 від суми отриманого кредиту, що становить 500,00 грн. Якщо останній день для сплати частини кредиту припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу по кредиту здійснюється напередодні.

Дострокове повне або часткове повернення кредиту дозволяється у будь-який робочий день. У випадку внесення позичальником коштів на погашення заборгованості за кредитом в сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу, надлишкова сума зараховується в рахунок сплати чергових платежів.

Щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1 цього договору, сплачувати: проценти за користуванням кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п.1.1 цього договору на відповідний рахунок.

У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.10 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 1,0% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

У випадку порушення позичальником зобовязань, Банк має право відмовитися від виконання своїх зобовязань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки понесені банком за цим договором (п.5.1 договору ).

Згідно п.5.3. договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штраф, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008 станом на 01.06.2018 заборгованість складає 121 251,98 грн., з яких: заборгованість по процентах за користування кредитом згідно п.3.3.3-3.3.4 договору 22 937,69 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту згідно п.5.3 кредитного договору 46 163,00 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом 52 151,29 грн./а.с.10-12, 43-45,90/

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 24.12.2010 по справі №2-516/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк», заборгованість за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008 у розмірі 31 425,36 грн., з яких заборгованість по кредиту становить 26 500,00 грн., заборгованість по відсотках 2 399,09 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 1 853,44 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 672,83 грн./а.с.8-9/

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008 на загальну суму 31 425,36 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з господарськими будівлями житловою площею 41,1 кв.м., загальною площею 88,2 кв.м., який розташований в с.Федорівка Карлівського району Полтавської області по вул.Леніна,буд. 62 і належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.03.2001 виконавчим комітетом Федорівської сільської ради, на підставі рішення виконкому Федорівської сільської ради від 26.03.2001 за №64 та земельну ділянку, загальною площею 0,80 га, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого Федорівською сільською радою народних депутатів 10.11.1995./а.с.8-9/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що на час розгляду справи судом кредитний договір припинив свою дію і позивач втратив право на отримання процентів та пені. Після винесення судом рішення, якщо воно не виконано, він має право на отримання виключно сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на хибному тлумаченні норм цивільного права, зводяться до незгоди з рішенням та є аналогічними позовним вимогам.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Матеріали справи містять заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 24.12.2010, постановлене у справі №2-516/10, яким стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №464 к-ф від 15.04.2008.

Таким чином, банк скористався своїм правом вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, тому кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів та пені за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів за час прострочення не спростовує висновків суду першої інстанції.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення.

Положення ч.ч. 1, 3 статті 13 ЦПК України визначають, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, саме позивач, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначив на власний розсуд об'єм позовних вимог і навів докази, які вважає такими, що доводять їх обґрунтованість.

Завданням суду у ході судового розгляду цивільної справи є оцінка доказів поданих сторонами, а тому неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову є підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Кредитор не ставив вимог відповідно до ст.625 ЦК України і районний суд, в межах заявлених банком позовних вимог правомірно відмовив у їх задоволенні.

Апеляційним судом також відхиляються, як неспроможні, доводи банку, що умовами кредитного договору не встановлено обовязок позичальника сплачувати нараховану пеню, оскільки вони спростовуються п.3.3.4, 5.3 цього договору. Право стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів реалізовано банком у 2010 році, що також встановлено рішенням суду.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції та його довільного тлумачення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25.04.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_4