ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц - 819/487/2019 Доповідач: Бугрик В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бугрика В.В.,

Суддів: Базіль Л.В.,

Пузанової Л.В.,

секретаря Давиденко І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 14.12.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем фактично припинено у зв'язку з чим дитина зареєстрована та проживає з матір'ю, тому перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від здійснення витрат на утримання спільної доньки, хоча має достатній рівень доходів, який складає у середньому 5000 дол. США на місяць, оскільки працює на морських судах.

У зв'язку з викладеним просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 25000,00 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2, судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не встановлено фактичних обставин справи, а матеріали справи не містять жодного підтвердження рівня доходу відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2007 року, який відповідно до рішення Херсонського міського суду від 02.03.2018 року було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 14.05.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №48 від 11.07.2017 року та перебуває на її утриманні.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року в редакції від 20.11.2014 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково в розмірі 10000 гривень щомісячно на утримання дитини виходив з того, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу у визначеному розмірі, вимоги позивачки про стягнення аліментів в більшому розмірі є завищеними та не доведеними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 180 ч.1, 181 ч.3 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і що до яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст.182СК України).

Проте визначаючи розмір аліментів у твердій частці від доходу, суд не звернув належної уваги на те, що матеріали справи та позивач не довели дійсний рівень заробітку відповідача. Також жодним чином не підтверджено того, що відповідач працевлаштований та має стабільний або мінливий дохід. Відповідь Державної прикордонної служби України від 03.04.2018р. «відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», не доводить того факту, що відповідач працевлаштований за кордоном. Також судом першої інстанції не перевірено, чи має відповідач на утримані інших осіб.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлене є підставою для зміни рішення, у відповідності до приписів ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Змінюючи рішення колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів ст. 141 СК України батьки несуть рівні обов'язки щодо надання утримання дитині.

Законом України «Про прожитковий мінімум» встановлено мінімальні конституційні гарантії з реалізації прав громадян на достатній життєвий рівень.

Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується із практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписом ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні апеляційним судом встановлено, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 2000 грн. на місяць, та добровільно сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, матеріального і сімейного стану позивача, віку дитини, сума аліментів стягуваних у розмірі 2500 грн. є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, як вимагає ч. 2 ст. 182 СК України.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 376 ЦПК України колегія суддів, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольняє частково, оскаржуване рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року в даній справі змінює в частині розміру стягуваних аліментів у твердій грошовій у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 грудня 2018 року змінити, зменшивши визначений до стягнення розмір аліментів з 10000 гривень до 2500 гривень щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Пузанова

Повний текст постанови складений 24 квітня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик