Справа № 639/7509/15
Провадження № 2/642/180/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого -судді Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Тугая К.В.,

представника відповідача - Кірюшиної І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківводоканал», громадянки ОСОБА_3, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання незаконними дій, неправомірною бездіяльності, визнання незаконною монополію в сфері централізованого водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал», в якому просила визнати незаконною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо не укладення з нею індивідуального договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін в порушення п.п.2.2.1 п.2.2. Умов здійснення господарської діяльності, затв. Постановою Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279 ( зі змін.) (далі за текстом -Умови) , зобов'язати відповідача укласти такий договір, стягнути з КП «Харківводоканал» у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. (а.с.4 т.1).

19 січня 2016 року позивачка подала суду заяву про зміну предмета позову, просила визнати незаконною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо не укладення з нею індивідуального договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін в порушення п.п.2.2.1 п.2.2. Умов здійснення господарської діяльності, затв. Постановою Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279 ( зі змін.), який, використовуючи відсутність такого договору, вважаючи її споживачем своїх послуг, під видом якісної послуги подавав в труби брудну, таку, що наповнена відходами, воду, з водоростями, також відключав і таку воду на свій розсуд, без узгодження з нею, висував їй змінені умови оплати без узгодження з нею, однак вимагав оплати за послуги, як за якісні, та виставляв їй претензії за нібито надані послуги, у тому числі за відсутніх за місцем реєстрації мешканців; зобов'язати відповідача згідно з .п.2.2.1 п.2.2. Умов укласти з нею індивідуальний рівноправний договір про надання послуг, що забезпечує виконання відповідачем відносно неї вказаних Умов, тобто діяльності, що відповідає пунктам 2.1, 2.3.4., 3.1.-.3.7. вказаних Умов, з чітко прописаними в договорі конкретними правами та обов'язками сторін, з наданням відповідачем до укладення договору документів, що підтверджують його право на надання послуг та можливість надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.-1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах ( а.с.40, т.1).

Відповідач КП «Харківводоканал» 19.01.2016 надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що КП «Харківводоканал» є єдиним у місті Харкові підприємством, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців міста, які проживають у будинках комунальної власності. Відповідно до вимог закону відповідачем було розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 та погодженого рекомендаційним роз'ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного Комітету України від 16.07.2009 №9. Підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за яким потрібно звернутись та перелік документів, що необхідні. З боку позивача жодних дій, спрямованих на укладення письмового договору не було здійснено. Також зазначив, що позивачем на підтвердження вимог щодо стягнення моральної шкоди не доведено вини відповідача КП «Харківводоканал», як невід'ємної частини заподіяння моральної шкоди та не надано жодного доказу на обґрунтування заявленого розміру шкоди. Наданий позивачкою висновок спеціаліста від 05.07.2018 щодо моральної шкоди не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятий судом, як доказ суми завданої позивачці моральної шкоди, оскільки надані спеціалістом документи свідчать лише про отримання ним відповідної освіти та не дають право здійснювати оцінку моральної шкоди (а.с.60-61, т.1.)

Позивачка 11.03.2016 подала письмові пояснення на заперечення відповідача, де зазначила, що посилання відповідача на узгодження договору з Антимонопольним комітетом є неспроможними, за відсутності укладеного з нею договору вимоги відповідача щодо оплати послуг є необґрунтованими, законом не покладено на споживача обов'язку укласти договір на надання комунальних послуг, саме виконавець зобов'язаний надати потенційному споживачу текст договору. Крім того, зазначила, що законодавством не передбачено обов'язку громадянина для укладення договору надавати будь-які документи, тому вимоги відповідача щодо надання документів є необґрунтованими. Моральна шкода заподіяна їй внаслідок неправомірного невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених п.1 ч.3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» щодо підготовки та надання їй тексту індивідуального договору, що відповідає типовому (а.с.75, т.1).

11 березня 2016 року позивачка подала заяву про з зміну предмета позову, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо невиконання на момент подачі позову та відкриття провадження у справі зобов'язання підготувати та надати текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, з наданням відповідачем до укладення договору документів, що підтверджують його право на надання послуг та можливість надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.-1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах; визнати незаконними дії відповідача щодо пред'явлення їй вимог оплати нібито наданих послуг, за відсутності письмового рівноправного договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін ( а.с.80, т.1).

10 червня 2016 року позивачка подала суду додаткові пояснення, в яких послалась на правову позицію ВСУ від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12, в якій зазначено, що у разі відсутності договору зобов'язання не виникають, а також на рішення апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2012, в якому суд застосував вказані правові позиції Верховного Суду України від 10.10.2012. Зазначила, що вказаним підтверджуються її доводи щодо незаконності дій відповідача, що відповідно до ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди (а.с.94, т.1).

30 червня 2016 року позивачка подала заяву про зміну предмета позову № 4, в якій просила визнати неправомірною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо невиконання на момент подачі позову та відкриття провадження у справі зобов'язання підготувати та надати текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, з наданням відповідачем до укладення договору їй документів, що підтверджують його право на надання послуг та можливість надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.-1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах; визнати незаконними дії відповідача щодо пред'явлення їй вимог оплати нібито наданих послуг, за відсутності письмового рівноправного договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, що відповідає типовому договору, без надання їй відповідачем води відповідної якості, а саме питної, та у відповідному обсязі ( а.с.101, т.1).

20 лютого 2017 року позивачка подала заяву про ввід відповідача за позовом, та заявила вимоги до судді Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_3 припинити здійснювати дії на користь відповідача - КП «Харківводоканал», а саме припинити дозволяти відповідачу пред'являти до неї вимоги без відповідного договору, у зв'язку з в чим просила направити справу до апеляційного суду Харківської області для зміни підсудності прави (а.с. 133,т.1).

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 подала заяву № 5 про зміну предмету позову в порядку ст. 31 ЦПК України, пред'явивши позов до КП «Харківводоканал» і до громадянки ОСОБА_3, яка є суддею Жовтневого районного суду м.Харкова. В уточненій редакції позовної заяви просила визнати неправомірною бездіяльність КП «Харківводоканал» по невиконанню зобов'язань на момент подачі позову та відкриття провадження у справі по підготовці та наданні тексту індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, з наданням їй до укладання договору документів, що підтверджують право КП «Харківводоканал» на надання послуг та можливість відповідача надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах; визнати незаконними дії відповідача щодо пред'явлення їй вимог оплати нібито наданих послуг, за відсутності письмового рівноправного договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, що відповідає типовому договору, без надання їй відповідачем води відповідної якості, а саме питної, та у відповідному обсязі; визнати незаконними дії ОСОБА_3, які полягають в тому, що вона настроювала відповідача на невиконання зобов'язань щодо підготовки та надання їй тексту індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, настроювала відповідача на незаконні вимоги до неї за відсутності договору; стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.(а.с.140, т.1)

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що в порушення Постанови Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 №279, якою затверджені Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, КП «Харківводоканал» не уклав з нею договір, хоча вважає її - позивачку споживачем послуг водопостачання та водовідведення. Користуючись відсутністю договору про надання послуг, під виглядом якісної послуги подає до труб брудну, наповнену відходами воду, з водоростями, також вимикає воду на власний розсуд, без погодження з нею, змінює умови оплати послуг без погодження з нею, але вимагає оплату, як за якісні послуги. У зв'язку з такою умисною бездіяльністю відповідача КП «Харківводоканал» його вимоги обтяжують та дратують позивачку, а непомірні та зростаючі вимоги оплати за ненадані, не погоджені з нею послуги поганої якості доставляють сильне хвилювання, що призводить до погіршення здоров'я. Крім того, посилалась на здійснення відповідачем ОСОБА_3, яка є суддею Жовтневого районного суду м.Харкова, дій на користь КП «Харківводоканал», щодо дозволу пред'являти до неї вимоги без відповідного договору, настроювання відповідача на невиконання зобов'язань щодо підготовки договору.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м.Харкова Іванової І.В. цивільну справу направлено після задоволення самовідводу судді ОСОБА_3 до апеляційного суду Харківської області для визначення підсудності справи, відповідачем у якої є суддя Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_3(а.с.144-145, т.1)

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2017 року цивільна справа направлена для розгляду до Ленінського районного суду м.Харкова (а.с.149, т.1).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 16.03.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання (а.с.156, т.1).

Ухвалою суду від 04 травня 2017 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 16 червня 2017 року, винесеною в судовому засіданні, судом прийнято уточнену позовну заяву, подану позивачкою до суду 12 травня 2017 року, в якості співвідповідача залучено державу Україна в особі Державної казначейської служби України.

В уточненій редакції позовної заяви позивачка просила визнати неправомірною бездіяльність КП «Харківводоканал» щодо невиконання на момент подачі позову та відкриття провадження у справі зобов'язання підготувати та надати текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, з наданням відповідачем до укладення договору їй документів, що підтверджують його право на надання послуг та можливість надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.-1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах; визнати незаконними дії відповідача щодо пред'явлення їй вимог оплати нібито наданих послуг, за відсутності письмового рівноправного договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, що відповідає типовому договору, без надання їй відповідачем води відповідної якості, а саме питної, та у відповідному обсязі, визнати незаконними дії ОСОБА_3, які полягають в тому, що вона отримала позов 03.10.2016 під час перебування у відпустці та настроювала відповідача КП «Харківводоканал» на невиконання зобов'язання підготувати та надати їй текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, та настроювала відповідача на незаконні вимоги до неї за відсутності договору, а також стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. (а.с.191, т.1).

23 жовтня 2017 року позивачка подала суду уточнену позовну заяву. В уточненій редакції позовної заяви позивачка доповнила позовні вимоги, крім наведеного, просила визнати незаконною діяльність КП «Харківводоканал» без виконання вимог Постанови Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279; визнати незаконним ненадання позивачці відповідачем КП «Харківводоканал» питної води (замість питної води - брудна, технічна); визнати незаконним ненадання відповідачем КП «Харківводоканал» послуг, що відповідають вимогам Постанови Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279; визнати незаконною монополію відповідача КП «Харківводоканал» в сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Таким чином, предметом судового розгляду є позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності КП «Харківводоканал» щодо невиконання на момент подачі позову та відкриття провадження у справі зобов'язання підготувати та надати текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, з наданням відповідачем до укладення договору їй документів, що підтверджують його право на надання послуг та можливість надавати послуги належної якості згідно п. 2.1., 2.3.4., 3.-1 - 3.7. вказаних Умов, які обґрунтовують на момент укладення договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуги, їхні споживчі властивості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які зазначені в Умовах; визнання незаконними дій відповідача КП «Харківводоканал» щодо пред'явлення їй вимог оплати нібито наданих послуг, за відсутності письмового рівноправного договору з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, що відповідає типовому договору, без надання їй відповідачем води відповідної якості, а саме питної, та у відповідному обсязі, визнання незаконними дії ОСОБА_3, які полягають в тому, що вона отримала позов 03.10.2016 під час перебування у відпустці та настроювала відповідача КП «Харківводоканал» на невиконання зобов'язання підготувати та надати їй текст індивідуального рівноправного договору, що відповідає типовому, з чітко прописаними правами та обов'язками сторін, та настроювала відповідача на незаконні вимоги до неї за відсутності договору; стягнення солідарно з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.; визнання незаконною діяльності КП «Харківводоканал» без виконання вимог Постанови Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279; визнання незаконним ненадання позивачці відповідачем КП «Харківводоканал» питної води (замість питної води - брудна, технічна); визнання незаконним ненадання відповідачем КП «Харківводоканал» послуг, що відповідають вимогам Постанови Національної комісії з державного регулювання в сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279; визнання незаконною монополії відповідача КП «Харківводоканал» в сфері централізованого водопостачання та водовідведення (а.с.235, т.1).

5 січня 2018 року позивачка подала заяву про відвід судді Шрамко Л.Л.

Ухвалою суду від 05 січня 2018 року суддя Шрамко Л.Л. заявлений відвід визнала необґрунтованим, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід головуючого у справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 9 січня 2018 року ОСОБА_5 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Шрамко Л.Л. відмовлено.

Ухвалою суду від 31 січня 2018 року у зв'язку з відмовою в задоволенні клопотання про відвід судді Шрамко Л.Л. провадження у справі поновлено, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено у новій редакції, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

7 червня 2018 року позивачка подала письмові пояснення, де зазначила, що наданий їй представником відповідача текст договору про надання послуг з водопостачання не відповідає типовому, оскільки є договором приєднання, а типовий договір не є договором приєднання.

Ухвалою від 03 вересня 2018 року про забезпечення доказів, судом витребувано у відповідача документи, що підтверджують право здійснення діяльності в сфері надання комунальних послуг.

Ухвалою від 03 вересня 2018 року за клопотанням позивачки продовжено строк підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

12 квітня 2019 року в судовому засіданні позивачка подала заяву, в якій вона просить встановити в судовому рішенні обставини та факти за наведеним нею переліком.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в остаточній редакції в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з викладених у позові та поясненнях підстав. Зазначила, що наданий відповідачем КП «Харківводоканал» договір є договором приєднання, тому не відповідає типовому договору. Стверджувала, що відповідачем не подається до будинку та її квартири питна вода, вода є неналежної якості.

Представник відповідача КП Харківводоканал» Кірюшина І.А. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову до КП «Харківводоканал» в повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях. Також зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими. зі змісту позовних заяв позивачки взагалі незрозуміло, про який період неправомірності дій та бездіяльності відповідача йдеться, позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами. Монопольне становище підприємства в сфері водопостачання та водовідведення закріплено законом. Крім того, позивачка посилається на нормативно-правові акти, які вже втратили чинність.

Відповідач громадянка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача - держави Україна в особі Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки.

За таких обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутності не з'вившихся відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача КП «Харківводоканал», допитавши свідка ОСОБА_6, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка проживає у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1, є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надає КП «Харківводоканал».

Договір про надання вказаних послуг між сторонами не укладено.

Відповідно до ст. ст.1, 2 Закону «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року

№ 1023-XII цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

КП «Харківводоканал» є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

Згідно з положеннями п.п. 1,8 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтею 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» №2479-VI від 9 липня 2010 року визначено, що державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах, до яких, зокрема відноситься державне управління і регулювання відносин у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, забезпечення вільного доступу до інформації про якість питної води, стан джерел та систем питного водопостачання та водовідведення, порядку формування нормативів питного водопостачання та тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення, ліцензування господарської діяльності із централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» (із змінами, внесеними згідно із Законом N 2047-VIII від 18.05.2017) істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення є: обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення.

За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Згідно з розділом ІІ п.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 N 190, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за N 936/15627 (із змін.) договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.2.2 істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є споживачі питної води.

Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та затверджений типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Типовим договором є затверджена компетентним органом письмова форма договору із заздалегідь визначеними умовами.

Одні з умов, зазначених у типовому договорі, є обов'язковими для сторін, інші мають рекомендаційний характер.

Відповідачем КП «Харківводоканал» підготовлений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

З наданого КП «Харківводоканал» примірнику договору вбачається, що він підготовлений відповідно до Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Правил надання послуг з централізованого опалення, водопостачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 та містить всі істотні умови, визначений як договір приєднання.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наданий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення спростовує доводи позивачки щодо бездіяльності КП «Харківводоканал» по невиконанню зобов'язань по підготовці та наданні тексту договору.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, передбачена ст. 627 ЦК України свобода договору має враховувати вимоги цивільного законодавства, звичаї ділового обороту, виходити з вимог розумності та справедливості. Свобода договору приєднання на стадії розробки його умов є обмеженою, оскільки у розробці приймає участь лише одна зі сторін. Свобода договору приєднання визначається вільним вибором особи щодо його укладення.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» чітко визначено, що договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення є договором приєднання, позивач не може пропонувати свої умови договору, визначаючи права та обов'язки сторін на стадії укладання договору.

Крім того, законом саме на споживача послуг - позивачку у справі покладено обов'язок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг.

Суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Зазначені гарантії є засобом відновлення порушеного при укладанні договору балансу інтересів сторін, компенсуючи другій стороні порушення принципу свободи договору щодо визначення умов договору.

Позивачка не приєдналася до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, тому вимагати зміни визначених відповідачем умов договору не має права.

Вимоги позивачки щодо задоволення ї позовних вимог щодо надання їй до укладання договору документів, що підтверджують право КП «Харківводоканал» на надання послуг та можливість відповідача надавати послуги належної якості згідно з Умовами провадження господарської діяльності, які обґрунтовують на час укладання договору кількісні та якісні характеристики по кожній послузі, їх перелік, обґрунтування їх вартості, структуру тарифів, нормативів (норм) споживання, режиму надання послуг, їх споживчі якості, розрахунки, які обґрунтовують вартість кожної послуги, наявність у відповідача засобів досягнення якості послуг, які прописані в зазначених Умовах здійснення господарської діяльності, є необґрунтованими та не відповідають гарантіям відповідача, визначеним ст. 627 ЦК України..

З нормативно-правовими документами щодо надання послуг водопостачання та водовідведення позивачка має право ознайомитись, вони перебувають у загальному доступі.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях

Позивачка не виявила намір укласти договір з КП «Харківводоканал», незважаючи також на пропозицію представника відповідача в судовому засіданні укласти такий договір на підставі типового договору.

Позивачкою надані копії скарги та інформаційного запиту на адресу КП «Харківводоканал» від 01.10.2018, інформаційних запитів за липень-вересень 2018 року з приводу правових підстав проведення господарської діяльності КП «Харківводоканал», надання інформації щодо послуг.

Першим заступником Генерального директору КП «Харківводоканал» надана відповідь позивачці за № Д-5034/1-18.01.02-05 на її звернення від 26.07.2018, де зазначено, що вказане підприємство не здійснює свою господарську діяльність на підставі вказаної в її зверненні Постанови від 10.08.2012 № 279 «Про затвердження Ліцензійних умов здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, зареєстр. в МЮ України 31.08.2012 № 1468/21780, яке втратило чинність з 19.05.2017 у зв'язку з вступом в дію постанови від 22.03.2017 № 307 «Про затвердження Ліцензійних умов здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення». Підприємство здійснює свою діяльність на підставі Закону «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведенню», затв. Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630 та інших нормативно-правових актів в сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності та здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат зобов'язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.

Відповідно до ч.7 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

За положеннями до п.п.11 ст. 13 Закону «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія на провадження здобувачем ліцензії визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, оформлюється органом ліцензування в електронному вигляді (запис про рішення органу ліцензування щодо видачі ліцензії суб'єкту господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) та відображається у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка видається ліцензіату безоплатно, та підлягає обов'язковому оприлюдненню на порталі електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.12 вказаного Закону ліцензія видається на необмежений строк.

Згідно зі ст. 13 Закону форму та зміст ліцензії визначає спеціально уповноважений орган з питань ліцензування.

Представник відповідача надав суду ліцензію, видану Комунальному підприємству «Харківводоканал» на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, видану Головою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення №66 від 10.02.2012 (переоформлено рішенням від 07.10.2016 №1816).

Отже, КП «Харківводоканал» здійснює свою господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до наданої ліцензії, яка видана на необмежений строк, є чинною, не визнана недійсною, не анульована у визначеному Законом порядку.

Постанова від 10.08.2012 № 279 «Про затвердження Ліцензійних умов здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення», на яку посилається позивачка, втратила чинність з 19.05.2017 у зв'язку з вступом в дію Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг№ 307 від 22.03.2017 «Про затвердження Ліцензійних умов здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення».

Щодо доводів позивачки на неякісність наданих послуг відповідачем суд зазначає наступне.

За клопотанням позивачки в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_6, яка зазначила, що у позивачки в квартирі буває раз у два тижні, у позивачки дуже неякісна вода, замість питної води подається брудна вода зі слизом, пити воду неможливо, натиск води слабкий, вода постійно підтікає, біля її будинку завжди струмочок води. Свідок мешкає в АДРЕСА_2 і у неї претензій щодо послуг з водопостачання води немає, оскільки, на її думку, вода подається з іншого джерела. Також зазначила, що позивачка на її звернення відповідей з КП «Харківводоканал» до 2018 року не отримувала. Свідок підтвердила обставини, викладені в її - свідка - письмовій заяві на адресу суду від 22.02.2016 (а.с.70, т.1).

Правовідносини в галузі питного водопостачання врегульовані Законом України «Про питну воду, питне водопостачання а водовідведення 10 січня 2002 року N 2918-III (назва Закону в редакції Закону N 2047-VIII (2047-19 ) від 18.05.2017 \

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" ( 2119-19 ) на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Як зазначено у статі 20 вказаного Закону істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору.

У договорі про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення повинні бути зроблені посилання на нормативні документи, на підставі яких здійснюватиметься питне водопостачання та/або водовідведення.

За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послугвизначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведенню», затв. Постановою КМ України від 21.07.2005 № 630

Так, відповідно до пп.33, 34, 35 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

Відповідно до п. 36 -39 Правил у разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145 затверджений Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг.

Перевірка якості надання послуги з централізованого водопостачання провадиться відповідно до п.п. 14-21 вказаного Порядку.

Так, відповідно до п.19 Порядку під час проведення перевірки відповідності якості надання послуг з централізованого водопостачання параметрам, передбаченим договором про надання відповідної послуги, виконавець комунальної послуги організовує відбір проб питної води у таких місцях:

1) на межі приєднання централізованих інженерно-технічних систем водопостачання до внутрішньобудинкових систем водопостачання багатоквартирного будинку;

2) у внутрішньобудинкових системах водопостачання багатоквартирного будинку;

3) в інженерно-технічних системах водопостачання, розташованих у приміщенні споживача.

Відповідно до п.п. 20, 21 Порядку інформація про забір проб включається до акта-претензії.

За наявності у споживача індивідуального договору про надання послуги з централізованого водопостачання відповідальним за надання послуги з централізованого водопостачання неналежної якості є виконавець зазначеної послуги.

У разі коли за наявності колективного договору з централізованого водопостачання якість питної води на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця комунальної послуги відповідає встановленим вимогам державних санітарних норм і правил, а у приміщення споживача надходить вода низької якості, відповідальним за неякісно надану послугу є виконавець комунальної послуги, який обслуговує внутрішньобудинкові системи на підставі відповідного договору, укладеного із співвласниками, або управитель багатоквартирного будинку.

Позивачкою не надано передбачених законодавством актів на підтвердження доводів щодо постачання води неналежної якості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачкою не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження її доводів щодо подачі в її квартиру води, яка не відповідає вимогам щодо якості.

Показання свідка щодо поганої якості води не є допустимим в розумінні ст.78 ЦПК України доказом, оскільки факт неналежної якості води підтверджується в порядку, встановленому законом, шляхом складання відповідних актів в зазначеному порядку, а показаннями свідка не доводяться.

Посилання позивачки щодо незаконної діяльності відповідача без виконання вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та необхідність підтвердження відповідачем наявності технічної можливості здійснювати діяльність з постачання питної води (наявність лабораторій та пристроїв з очистки води, мереж та споруд для її подачі, здійснення контролю за якістю води, проведення ремонту існуючих мереж, обґрунтування кількісних та якісних характеристик, що відповідають параметрам державних стандартів та ін.) спростовуються виданою відповідачу КП «Харківводоканал» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі рішення №66 від 10.02.2012 (переоформлено рішенням від 07.10.2016 №1816) ліцензією.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Щодо вимог позивачки про визнання незаконною монополії відповідача КП «Харківводоканал» в сфері водопостачання та водовідведення, суд зазначає наступне.

Правові, економічні та організаційні засади державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій в Україні регулюються Законом України «Про природні монополії» від 20 квітня 2000 року N 1682-III.

Відповідно до ст.1 цього Закону природна монополія - стан товарного ринку, при якому задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у зв'язку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються суб'єктами природних монополій, не можуть бути замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у зв'язку з чим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги) (далі -товари).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про природні монополії» діяльність суб'єктів природних монополій у сфері централізованого водопостачання та водовідведення відноситься до сфери регулювання цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій у сферах, визначених у статті 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до частини 2 цієї статті д ержавний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції у сферах природних монополій здійснюється Антимонопольним комітетом України відповідно до його компетенції.

Таким чином, правові підстави для задоволення вимог позивачки щодо визнання незаконною монополії відповідача КП «Харківводоканал» в сфері водопостачання та водовідведення відсутні.

Позивачка також просить визнати незаконними дії КП «Харківводоканал», які полягають у вимогах сплати нею нібито надані послуги за відсутності письмового договору та без надання води відповідної якості та обсягу, визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_3, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України м оральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

В обґрунтування наданої моральної шкоди позивачка надала суду висновок спеціаліста від 5.07.2018 - психолога Карачевцева Я.М.

Відповідно до вказаного висновку неправомірні дії КП «Харківводоканал» є психотравмуючими для ОСОБА_2, та в результаті вказаних неправомірних дій КП «Харківводоканал» позивачці ОСОБА_2 завдана моральна шкода. Результуючий моральна шкода за тривале ненадання проекту договору, незважаючи на встановлену законом зобов'язання, дорівнює 430 000 грн. (а.с.86, т.2).

Суд вважає вказаний доказ недопустимим, оскільки факт заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди встановлений спеціалістом лише на підставі пояснень позивачки, будь-які об'єктивні дані щодо неправомірності дій відповідача у спеціаліста були відсутні, а питання щодо встановлення правомірності (неправомірності) дій є правовим та не відноситься до компетенції спеціаліста

Вирішення питання щодо правовідносин сторін, їх прав та обов'язків, правомірності (неправомірності) дій учасників цивільних правовідносин не відноситься до компетенції психолога, а є компетенцією суду при розгляді цивільно-правового спору.

Будь-яких доказів на підтвердження пред'явлення до неї КП «Харківводоканал» незаконних вимог позивачка суду не надала.

Не надано позивачкою і доказів на підтвердження її вимог до ОСОБА_3 та держави Україна в особі Державної казначейської служби України, яка є відповідачем у спорах про стягнення шкоди з судді. Не надано доказів неправомірних дій ОСОБА_3, та наявності передбачених законом підстав для відшкодування шкоди.

Обов'язок укладення договору на надання житлово-комунальних послуг покладено саме на позивачку як на споживача таких послуг.

Законодавством визначено порядок встановлення факту подачі води неналежної якості. Позивачкою таких доказів суду не надано.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачкою не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів неправомірності дій або бездіяльності КП «Харківводоканал», а також громадянки ОСОБА_3 та заподіяння моральної шкоди.

Щодо заяви позивачки від 12.04.2019 про встановлення судом обставин та фактів у справі суд виходить з такого.

При складанні судового рішення суд керується положеннями ст. 264 ЦПК України щодо питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, та статтею 265 ЦПК України щодо змісту судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.76-81, 141, 209, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківводоканал», громадянки ОСОБА_3, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання незаконними дій та неправомірною бездіяльності, визнання незаконною монополію в сфері централізованого водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2019 року.

Суддя Л.Л. Шрамко