Справа: 486/312/19 Суддя суду першої інстанції Далматова Г.А.
Провадження: 22-ц/812/785/19Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року про передачу цивільної справи на розгляд іншого суду, постановлену суддею Далматовою Г.А. в приміщенні цього ж суду, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки над малолітньою дитиною,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки над малолітньою дитиною де просила:

-позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5;

-встановити над малолітньою ОСОБА_5 опіку, призначивши її опікуном дитини;

-стягнути з ОСОБА_4 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_5 в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року вказану цивільну справу передано на розгляд Березівського районного суду Одеської області.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33), а тому позовна заява не підсудна Южноукраїнському міському суду Миколаївської області, оскільки відноситься до територіальної юрисдикції Березівського районного суду Одеської області за правилами загальної підсудності, та має бути передана на розгляд зазначеного суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не дотримані правила територіальної юрисдикції (підсудності), передбачені процесуальним законом.

На думку скаржника справа повинна бути розглянута за правилами альтернативної підсудності, тобто за місцем її проживання Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, оскільки однією з її позовних вимог є вимога про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання онуки, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Інші учасники справи правом надати відзив на апеляційну скаргу у порядку ст. 360 ЦПК України не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено, на стадії відкриття провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що дана справа не підсудна Южноукраїнському міському суду Миколаївської області і відноситься до територіальної юрисдикції Березівського районного суду Одеської області за правилами загальної підсудності.

З такими аргументами суду першої інстанції погодитися не можна.

Право на ефективний судовий захист закріплено у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Першому протоколі та протоколах №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

За п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції, тлумачить вказану статтю, як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає передусім те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на звернення до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Між тим, за приписами ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже у даному випадку законодавець дозволяє позивачу право вибору територіальної юрисдикції (підсудності) щодо пред'явлення таких позовів.

Як встановлено з позовної заяви позивач звертається до суду з декількома вимогами, однією з яких є вимога про стягнення з відповідача аліментів, при зверненні з якою позивач відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України має право вибору.

Таким чином до складу вимог позову ОСОБА_3 входять вимоги, які повинні бути пред'явлені за місцем проживання або місцемзнаходження відповідача та вимога, яка може бути пред'явлена за вибором позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (ст. 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

З копії паспорту ОСОБА_3 та довідки Центру надання адміністративних послуг м. Юноукраїнська вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача є м. Южноукраїнськ (а.с.5-6, 17).

За такого ОСОБА_3 скориставшись своїм правом вибору між кількома судами, яким підсудна справа, пред'явила позов до ОСОБА_4 за своїм зареєстрованим місцем проживання з дотриманням правил територіальної підсудності, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що справа не підсудна Южноукраїнському міському суду Миколаївської області та безпідставно передав справу на розгляд Березівського районного суду Одеської області.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка порушує права позивача на гарантії захисту у суді його прав та інтересів, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 25 квітня 2019 року.