Справа № 724/1391/16-ц
Провадження № 2/724/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2019 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

представника відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2: ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4: ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального провадження в місті Хотині Чернівецької області справу

за первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки,

за зустрічним позовом ОСОБА_2, до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

1.1. В обґрунтування первісного позову позивач зазначає, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 06.11.2007р. був укладений кредитний договір CVHMGA, згідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 31100,00 доларів США на строк до 06.11.2027р., а відповідач зобовязався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Позивач виконав своє зобовязання у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 31100,00 доларів США, однак відповідач не належним чином виконував умови договору, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у визначені ОСОБА_6 строки.

За таких обставин, за розрахунком позивача станом на 02.09.2016р. у відповідача наявна заборгованість в розмірі 47799,11 доларів США, яка складається з наступного: 30293,23 доларів США заборгованість за кредитом (тіло), 6639,87 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1233,48 доларів США заборгованість по комісії, 9632,53 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязання.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були укладені відповідні договори поруки.

Відповідно до п. 5 договорів поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 30293,23 доларів США.

В судове засідання представник первісного позивача не зявився, однак надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

1.2. Також, відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було подано зустрічні позовні заяви про припинення договору поруки, які ухвалами Хотинського районного суду Чернівецької області від 25.01.2017р. та 08.02.2017р. прийняті до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідачі зазначають, що відповідно до умов договору поруки предметом договору поруки є забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором від 06.11.2007р., згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 25000,00 доларів США, а боржник повинен виконати зобовязання з:

- повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 31100,00 у строк з 06.11.2007 по 06.11.2027р. включно;

- сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 відсотків річних у період сплати з 1 по 5 число кожного місяця.

В листопаді 2016 року відповідачам стало відомо від ОСОБА_1, що між ним та банком були укладені додаткові угоди до кредитного договору від 30.05.2011р., від 28.03.2013р., від 25.11.2014р.

Згідно даних угод оплата по відсотковій ставці за користування кредитом встановлювалась у розмірі 13,08 відсотків річних, з 28.03.2013р. в розмірі 13,084 відсотків річних.

Отже до кредитного договору неодноразово вносились зміни в частині відсоткової ставки, однак поручителі не були повідомлені про ці зміни, з ними дані зміни не погоджувались, як того вимагає Договір поруки та чинне законодавство.

Враховуючи вищенаведені обставини відповідачі просять суд, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України визнати припиненими договори поруки від 06.11.2007р.

1.3. 06.02.2017р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору CVHMGA від 06.11.2007р. недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що кредит у розмірі 25000,00 доларів США був виданий на споживчі цілі, а також в розмірі 6100,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, 3,00 % від суми виданого кредиту винагороди за надання фінансового інструменту та 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця винагороди за надання фінансового інструменту. Погашення заборгованості здійснюється в сумі 311,34 долари США.

Однак банк допустив ряд порушень вимог законодавства:

1. Ненадання банком позичальнику перед укладанням кредитного договору інформації про здійснення свідомого вибору. При цьому зазначає, що банк не вправі встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача) або за дії, які споживач здійснює на користь банку 9прийняття платежу, тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладання кредитного договору, внесення змін до нього тощо). Також зазначає про відсутність графіку платежів та інформації про сукупну вартість кредиту, що призвела до введення позичальника в оману з приводу кредитної послуги.

2. Ненадання позичальнику застережень щодо можливих та/або очікуваних змін курсу національної валюти по відношенню до валюти основного договору. ОСОБА_7 не міг передбачити таких змін курсу національної валюти, оскільки він не є фахівцем в галузі фінансів.

3.Наявність у кредитному договору умов, які є несправедливими в розумінні положень частини 5 ст. 11, ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». До таких умов слід віднести наступні пункти договору: 2.3.1; 2.3.3; 2.3.8; 2.3.9; 3.10; 7.1; 7.5. Підтвердженням недобросовісності зі сторони банку спрямованої на введення в оману позичальника є не тільки відсутність в кредитному договорі інформації про сукупну вартість кредиту, графіку платежів, а також наявність додаткових угод до кредитного договору. Зі змісту цих додаткових угод вбачається, що розрахунок по кредиту проводиться із суми 32 462,46 доларів США, тоді як надано кредитні кошти в сумі 25000,00 доларів США. При цьому платіжних документів, які б підтверджували одержання позивальником зазначеної грошової суми банк не надав.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили в задоволенні відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

1.4. Заперечення первісного позивача ПАТ КБ «Приватбанк» на зустрічні позовні вимоги.

Стосовно припинення договору поруки зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник і при укладанні оспорюваних договорів поруки були дотримані усі істотні умови договорів. Із кредитного договору (п.2.3.1) випливає, що сторони погодили можливість збільшення процентної ставки, зокрема банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. Таким чином, сторони в момент укладення як кредитного, так і договору поруки погодили всі істотні умови, зокрема про збільшення розміру процентної ставки за договором, на що дав свою згоду і поручитель, поставивши власний підпис на договорі. Крім того, відповідно до п. 3 ОСОБА_6 поруки поручитель підтвердив, що зі всіма умовами договору про надання кредиту він ознайомлений. Додатково звертає увагу, що відповідно до умов договору поруки (п.12), порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту, тобто в даному випадку 06.11.2032 року.

Стосовно визнання недійсним кредитного договору, зазначає, що ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки спірний договір був укладений 06.11.2007р., то строк позовної давності сплив 06.11.2010р., тоді як ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду 06.02.2017р. Щодо самого договору, зазначає, що ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу, що під час укладення кредитного договору він не мав можливості прочитати даний договір та детально ознайомитися зі всіма умовами, навпаки позичальник протягом тривалого періоду часу, а саме до січня 2015 року належним чином виконував зобовязання, що свідчить про згоду позичальника зі всіма умовами договору. Більше того, банком на виконання положень Закону України «Про захист прав споживачів» було надано усю інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є підписаний кредитний договір. Разом з цим законодавством не встановлений обовязок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом є фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Крім того, детальний опис загальної вартості кредиту вказаний в п.п. 6.2., 7.1. договору: сума кредиту, відсотки, винагороди, комісія, неустойки, затрати, збитки, також містить в собі графік погашення кредиту. Також стверджує, що ОСОБА_1 не довів належними доказами, що банк ввів його в оману, хоча такий обовязок поклдедний саме на нього. Стосовно несправедливих умов договору вказує, що ОСОБА_1 особистим підписом в кредитному договорі підтвердив згоду зі всіма умовами договору та вважав їх справедливими, більш того він тривалий час виконував ці умови. ОСОБА_7 був вільний як у виборі фінансових установ для отримання кредиту, так і у виборі форми кредитування, ніхто не примушував його укладати цей договір. Стосовно валютних ризиків пояснює, що ОСОБА_1 усвідомлював, що укладаючи договір у валюті він несе ризик того, що його зобовязання в гривневому еквіваленті можуть суттєво зрости в разі валютних коливань, які і до укладення договору не раз траплялися. Однак у випадку зростання курсу долара США по відношенню до гривні, розмір процентів буде суттєво меншим, аніж в разі укладення аналогічного договору з банком в гривні.

1.5. Заперечення первісного позивача на судову економічну експертизу. По четвертому, пятому та шостому питаннях експерт при здійсненні розрахунку сукупної вартості кредиту включає починаючи з 07.11.2007р. також і платіж про страхування майна в сумі 305,00 доларів США, однак сплата страхових платежів за перший рік користування кредитом здійснювалась не за рахунок кредитних коштів, а позичальником самостійно. Крім того, експерт при визначенні сукупної вартості кредиту бере щорічно в період страхування майна суму в розмірі 305,00 доларів США, однак не зазначає з якого документу ним взято цю суму. При цьому з наданих експерту на дослідження документів вбачається, що починаючи з 2008 року щорічні страхові внески становили 909 гривень по страхуванню майна і 631,25 грн. за особисте страхування. Отже судовий експерт при визначенні сукупної вартості кредиту протягом всього строку дії кредитного договору взяв за увагу страхування майна в розмірі 305,00 доларів США, що в кінцевому значенні штучно збільшило визначену ним реальну відсоткову ставку та сукупну вартість кредиту. Також представник банку вважає помилковою відповідь експерта по третьому питанню, зокрема зазначає, що 30.05.2011р. було укладено додаткову угоду з новим графіком погашення заборгованості, де сума залишку по тілу кредиту складає 32462,46 доларів США. Однак експерт не взяв до уваги суму залишку кредиту по новому графіку. Наступна додаткова угода від 28.03.2013р. також з новим графіком погашення, де залишок тіла становить 31 981,24 доларів США. Остання додаткова угода від 25.11.2014р. свідчить, що залишок по тілу становить 30304,36 доларів США. Таким чином, після укладення кожної додаткової угоди змінювалася сума залишку тіла кредиту, що не взято до уваги експертом при здійсненні дослідження. По восьмому питанню також експертом не взято до уваги, що згідно додаткових угод проводилась реструктуризація типу рефінансування з відстрочкою штрафних санкцій. При цьому, сьоме питання не стосується предмету спору і не впливає на заборгованість. Разом з цим, у відповідях на перше і друге питання експерт відзначив відповідність розміру щомісячних платежів.

1.6. В додаткових поясненнях від 07.03.2019р. представник банку звертає увагу, що з 04.02.2019р. набрали чинності зміни до статтей 543 та 559 Цивільного кодексу України, відповідно до яких порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. У разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобовязання боржником в обсязі, що існував до такої зміни. Вказані зміни повинні застосовуватись до сторін договору, оскільки відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Зазначені додаткові пояснення судом до уваги не приймаються, оскільки не підписані представником позивача, а твердження останнього про те, що документ підписано за допомогою ЕПЦ не знайшли свого підтвердження.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 18.11.2016р. відкрито провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Хотинського районного суду від 25.01.2017р. справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки обєднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та присвоїти номер № 724/1391/16-ц, провадження № 2/724/71/17.

Ухвалою Хотинського районного суду від 08.02.2017р. справу за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору та ОСОБА_8 про припинення договору поруки обєднати в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки та присвоїти номер № 724/1391/16-ц, провадження № 2/724/71/17.

Ухвалою Хотинського районного суду від 23.08.2017р. призначено у цивільній справі № 724/1391/16-ц судову економічну експертизу, а провадження у справі зупинено.

Згідно розпорядження Хотинського районного суду Чернівецької області № 19 від 06.08.2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ у звязку з тим, що суддю Руснака Анатолія Івановича переведено шляхом відрядження на роботу на посаду судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_2, до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору призначено на повторний автоматичний розподіл.

Ухвалою Хотинського районного суду від 07.08.2018р. справу №724/1391/16- ц прийнято до провадження суддею Гураль Л.Л.

Ухвалою Хотинського районного суду від 02.10.2018р. провадження у справі №724/1391/16-ц було поновлено, у звязку з поверненням матеріалів справи з експертизи.

Ухвалою Хотинського районного суду від 23.10.2018р. відкладено підготовче судове засідання, у звязку з неналежним повідомленням відповідачів про час та місце розгляду справи.

Ухвалою Хотинського районного суду від 28.11.2018р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання на 30 днів.

Ухвалами Хотинського районного суду від 13.12.2018р. та 17.01.2019р. відкладено підготовче судове засідання, у звязку з клопотанням представника позивача про неможливість прибути в судове засідання та клопотанням представників відповідачів у звязку з необхідністю подати відповідь на заперечення.

Ухвалою Хотинського районного суду від 14.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Хотинського районного суду від 12.03.2019р. відкладено судовий розгляд у звязку з клопотанням представника відповідача.

Враховуючи неможливість вирішення спору в судовому засіданні 09.04.2019р. оголошено перерву на 18.04.2019р.

Судом враховується, що під час розгляду даної справи в суді позивач змінив своє найменування з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується Випискою з ЄДРПОУ (а.с.137-138, том 2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06.11.2007 року між Приватбанком (надалі ОСОБА_6) та ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_7) був укладений кредитний договір CVHMGA, відповідно до п.7.1. якого ОСОБА_6 зобовязався надати ОСОБА_7 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 06.11.2007р. по 06.11.2027р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 25000,00 доларів США на споживчі цілі, а також в сумі 6100,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору (а.с.16-18, том 1).

Періодом сплати слід вважати період з «01» по «05» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_7 повинен надавати ОСОБА_9 кошти (щомісячний платіж) в сумі 311,34 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Пунктом 7.2. ОСОБА_6 сторони передбачили, що для виконання даного ОСОБА_6 відкриває ОСОБА_7 рахунок 3692 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Кредит надається в обмін на зобовязання ОСОБА_7 по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені в даному ОСОБА_6 строки.

Згідно з п. 7.5. ОСОБА_6 при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту ОСОБА_7 додатково сплачує ОСОБА_9 за користування кредитом 2,00 % від суми кредиту, що погашається достроково.

Відповідно до п. 2.1.3. ОСОБА_6 ОСОБА_7 звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до ОСОБА_6 страхування, укладених відповідно до п.2.2.7. даного договору, і доручає ОСОБА_9 щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно ОСОБА_6 страхування. ОСОБА_9 за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред'явлення ОСОБА_7 документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо Кредит надається в іноземній валюті, то ОСОБА_7 доручає ОСОБА_9:

- одержати з каси ОСОБА_9 суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі ОСОБА_6 страхування, укладеного згідно п.2.2.7 даного договору;

- здійснити продаж у касі ОСОБА_9 готівкової іноземної валюти за курсом купівлі ОСОБА_9 даної іноземної валюти встановленому на день виконання даного доручення;

- отримані від продажу іноземної вати кошти зарахувати від імені ОСОБА_7 не сплату чергового страхового платежу. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладання договору іпотеки згідно п.l.3 даного договору або пред'явлення ОСОБА_9 вимог пов'язаних з особистим страхуванням ОСОБА_7.

Згідно з п.2.2. ОСОБА_6 ОСОБА_7 зобов'язується:

2.2.1.Використати кредит на цілі зазначені в п.7.l.даного договору.

2.2.2. Сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно пунктів даного договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніш фактичного повного погашення кредиту, сплатити ОСОБА_9 винагороду згідно п.п.6.2 даного договору.

2.2.7. ОСОБА_7 надає ОСОБА_9 належним чином оформлені згідно п.7.3 ЦЬО[1 ОСОБА_6, іпотеки, поруки та ін. для забезпечення виконання зобов'язань за данні ОСОБА_6, Договір страхування заставного майна(на вимогу ОСОБА_9 у випадку укладання договору іпотеки згідно п.7.3 цього договору), договір страхування наземного транспорту договір особистого страхування ОСОБА_7 (на вимогу ОСОБА_9).

ОСОБА_7 зобов'язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування ОСОБА_9 страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту зазначений термін, вона вважається простроченою і ОСОБА_7 зобов'язаний сплатити пеню, відповідно до п.4.l даного договору.

Відповідно до п.2.3.1 ОСОБА_6 має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше, ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладенні договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому ОСОБА_6 надсилає ОСОБА_7 письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки ОСОБА_9 у вищенаведеному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Пунктом 2.3.3. ОСОБА_6 передбачено, що при виникненні кожного з наступних подій:

- відмови ОСОБА_7 в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2.7 даного ОСОБА_6;

- порушення ОСОБА_7 зобовязань, передбачених умовами даного ОСОБА_6, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів;

- порушення іпотекодавцями зобовязань по договорах іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, у т.ч. при порушенні порядку заміни предмета іпотеки;

- порушення судом справи про визнання ОСОБА_7 недієздатним або обмежено дієздатним або кримінальної справи відносно ОСОБА_7;

- неможливості звернення стягнення на майно, заставлене з метою забезпечення виконання зобовязань за цим ОСОБА_6, з будь-якої причини (у т.ч. втрати, знищення, ушкодження або недосяжності предмета іпотеки для ОСОБА_9 з будь-яких причин);

- встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в даному договору, договорі іпотеки або інших документів, представлених ОСОБА_7 або іпотекодавцем;

- предявлення третіми особами вимог до забезпечення й/або порушення іпотекодавцем (-ями) зобовязань по договорах, укладених з метою забезпечення виконання зобовязань за даним ОСОБА_6;

- надання ОСОБА_7 або іпотекодавцем предмета іпотеки іншій особі без письмової згоди ОСОБА_9;

- настання страхового випадку, передбаченого ОСОБА_6 страхування майна, або ОСОБА_6 особистого страхування, або ОСОБА_6 страхування наземного транспорту;

- винесення постанови органів внутрішніх справ про знаходження ОСОБА_7 в розшуку більше 180 днів;

ОСОБА_9 на власний розсуд має право:

а) змінити умови договору зажадати від ОСОБА_7 дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому згідно ст. ст. 212, 611 ,651 Цивільного кодексу України, щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначеному в повідомленні дату. На цю дату ОСОБА_7 зобовязується повернути ОСОБА_9 суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором; або:

б) розірвати договір у судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору ОСОБА_7 зобовязується повернути ОСОБА_9 суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором, або:

в) згідно ст. 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії ОСОБА_6 ОСОБА_7 зобовязується повернути ОСОБА_9 суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобовязання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє ОСОБА_7 від відповідальності за порушення зобовязань.

У випадках:

- затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць;

- перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 100%;

- несплати ОСОБА_7 більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту;

- іншого істотного порушення умов даного договору.

ОСОБА_7 має право повернути ОСОБА_9 суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від ОСОБА_9. Якщо протягом цього періоду ОСОБА_7 усуне порушення умов даного ОСОБА_6, вимога ОСОБА_9 втрачає чинність.

У випадку смерті ОСОБА_7, ОСОБА_9 має право в односторонньому порядку:

- припинити дію даного договору датою отримання документів про смерть ОСОБА_7, при цьому нарахування відсотків припиняються наступного дня після вищезгаданої дати отримання документів про смерть ОСОБА_7;

або,

- зменшити розмір процентної ставки до рівня, встановленого чинним законодавством.

За рахунок коштів, які надаються ОСОБА_9 на погашення заборгованості ОСОБА_7 за цим ОСОБА_6, ОСОБА_9 має право в першу чергу відшкодувати свої витрати/збитки, які виникли у звязку зі сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав ОСОБА_9 по ОСОБА_6 іпотеки, укладеними з метою забезпечення зобовязань реалізацією іпотеки; представництво інтересів ОСОБА_9 в суді й перед третіми особами (п. 2.3.8 ОСОБА_6).

Будь-яким способом доводити до відома третіх осіб інформацію про заборгованість ОСОБА_7 за цим договором, а також про наявність (відсутність) і стан майна, переданого в забезпечення виконання зобовязань, у разі порушення ОСОБА_7 будь-якого із зобовязань за цим договором, а у разі виїзду ОСОБА_7 за межі території України з моменту підписання сторонами цього ОСОБА_6 (п. 2.3.9 ОСОБА_6).

Пунктом 3.2. ОСОБА_6 визначено порядок погашення заборгованості, а саме насамперед відшкодування витрат/збитків банку згідно пп. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі -пені, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі простроченої заборгованості за кредитом, далі комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі кредиту, частина суми, що залишилася.

Згідно з п. 3.10. ОСОБА_6 при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту ОСОБА_7 додатково сплачує ОСОБА_9 за користування кредитом відсотки, зазначені в п. 7.5. від суми кредиту, що погашається достроково. Строк внесення ОСОБА_7 суми процентів до останньої дати наступного періоду сплати. У випадку повного погашення заборгованості за кредитом дані проценти сплачується ОСОБА_7 одночасно з останнім платежем по кредиту в порядку згідно п.3.2. даного договору.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача.

На підставі заяви на видачу готівки ОСОБА_7 ОСОБА_1 було надано кредитні кошти в сумі 25000,00 доларів США, дата здійснення операції 07.11.2007р. (а.с.19, том 1).

06.11.2007р. були укладені аналогічні за змістом договори поруки, а саме між Приватбанк (надалі Кредитор) та ОСОБА_2 (надалі Поручитель) №CVHMGA/1, а також між Приватбанк (надалі Кредитор) та ОСОБА_4 (надалі Поручитель) № CVHMGA, згідно яких Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання ОСОБА_7 зобовязань за кредитним договором від 06.11.2007р. № CVHMGA (далі Кредитний договір), згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 25000,00 доларів США, а Боржник повинен виконати зобовязання з:

- повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії, в сумі 31100,00 у строк з 06.11.2007р. по 06.11.2024р. включно;

- сплати відсотків за користування кредитом в розмірі одинадцять цілих чотири сотих відсотків річних у період сплати з 1 по 5 число кожного місяця;

- щомісячно у Період сплати надавати ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 311,34 долара США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією;

- сплати відсотків за користування кредитом при порушенні Боржником зобовязань по погашенню кредиту у розмірі нуль цілих відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються Боржником окремо понад суми щомісячного платежу за Кредитним договором разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу;

- сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором;

- сплати пені в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобовязань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені в кредитному договорі (а.с.20-21, том 1).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ОСОБА_6 поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому є розмірі, що і Боржник. Поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання Боржником зобовязань за кредитним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (пять) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 ОСОБА_6 поруки).

Згідно з п.13 ОСОБА_6 поруки зміни і доповнення до цього ОСОБА_6 вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою банку.

02.09.2016р. ОСОБА_7 та Поручителям було надіслано повідомлення, зі змісту яких вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором складає 18977,53 доларів США, запропоновано у термін не пізніше пяти календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. У разі несплати у вказаний строк, ОСОБА_6 вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції (а.11-15, том 1).

Вказані вимоги позичальником та поручителями залишені без задоволення.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору CVHMGA від 06.11.2007р. (а.с.62-67):

- 30.05.2011р., відповідно до якої зменшено розмір пені, а також внесено зміни до п. 8.1 кредитного договору, а саме: «ОСОБА_6 зобовязується надати ОСОБА_7 кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу з 06.11.2007р. по 07.11.2027р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 25000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 14523,89 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків в розмірі 1,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3% у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 ОСОБА_6. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1), який викладено в новій редакції та є невідємною частиною цієї Додаткової угоди (а.с.191-193, том 1);

- 28.03.2013р. додаткова угода №2, згідно якої внесено зміни в п. 7.1. кредитного договору, а саме в частині суми кредиту 30297,51 доларів США на споживчі цілі та 11397,51 доларів США на страхові платежі, зі сплатою відсотків в розмірі 13,084 % річних на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного ОСОБА_6. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з 28.03.2013р. ОСОБА_7 повинен надавати ОСОБА_9 щомісячний платіж в сумі 478,15 доларів США для погашення заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Також п. 7 угоди передбачено сплату неустойки, у випадку неналежного виконання зобовязань в розмірі 100% розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом, в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених ОСОБА_6. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1), який викладено в новій редакції та є невідємною частиною цієї Додаткової угоди (а.с.195-196, том 1);

- 25.11.2014р. додаткова угода №3, згідно якої зменшено пеню та внесено зміни в п. 7.1. Кредитного договору. а саме в частині суми кредиту 30297,51 доларів США на споживчі цілі та 11397,51 доларів США на страхові платежі, зі сплатою відсотків в розмірі 13,084 % річних на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного ОСОБА_6. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи з 25.11.2014р. ОСОБА_7 повинен надавати ОСОБА_9 щомісячний платіж в сумі 473,44 доларів США для погашення заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1), який викладено в новій редакції та є невідємною частиною цієї Додаткової угоди (а.с.198-199, том 1).

Згідно висновку експерта №4609 від 07.09.2018р. встановлено:

1. Визначений у кредитному договорі №CVHMGA від 06.11.2007 року розмір щомісячного ануїтетного платежу в сумі 311,34 дол.США відповідає розміру ануїтетного щомісячного платежу (що враховує погашення частини кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та щомісячної комісії), розрахованому відповідно до умов кредитування, встановлених кредитним договором №CVHMGA від 06.11.2007 року, зокрема відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць.

2. Розмір щомісячних платежів за кредитним договором №CVHMGA від 06.11.2007 року змінювався шляхом внесення змін та доповнень, відповідно до умов додаткових угод від 30.05.2011 р., 28.03.2013 р. та 25.11.2014 р. до вказаного кредитного договору.

3. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №CVHMGA від 06.11.2007 року з додатками, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом 02.09.2016 року не відповідає умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором. Обґрунтування наведено дослідницькій частині: зокрема за розрахунком експерта станом на 02.09.2016р. розмір заборгованості за тілом кредиту становить 26025,19 доларів США.

4. Підтвердити чи відповідає вимогам чинних нормативних актів документальне оформлення операцій ПАТ КБ «Приватбанк» з надання кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №CVHMGA від 06 листопада 2007 року не надається за можливе. Обґрунтування наведено в дослідницькій частині.

5. У наданому на дослідження кредитному договорі №CVHMGA від 06.11.2007 року не визначені реальна відсоткова ставка (у відсотках річних) та абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), тому визначити чи відповідає розмір реальної відсоткової ставки розміру відсоткової ставки, зазначеному в кредитному договорі №CVHMGA від 06.11.2007 року з додатками не надається за можливе.

6. У відповідності до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. №168 розрахована за умовами кредитного договору №CVHMGA від 06.11.2007 року реальна процентна ставка складає 17,36 %, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 56 256,07 дол. США.

7. Порівняння розрахованих графіків погашення заборгованості по кредитному договору №CVHMGA від 06.11.2007 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, при ануїтетній системі погашення кредиту та стандартній наведено в дослідницькій частині.

8. У розрахунку заборгованості за договором №CVHMGA від 06.11.2007 року здійснювалося списання заборгованості ОСОБА_1 зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 15 919,48 дол. США, проте вказане списання не відповідає умовам додаткових угод від 30.05.2011 р., 28.03.2013 р. та 25.11.2014 р., крім того зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк» відбувалося збільшення заборгованості на загальну суму 11 299,38 дол. США, що не передбачено умовами вказаних додаткових угод (а.с.6-71, том 2).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 виконав свої зобов'язання та надав відповідачу ОСОБА_1 вищевказаний кредит, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються таким засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про неотримання ним кредитних коштів в повному обсязі. Як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості, доданої банком до позовної заяви, ОСОБА_1 протягом тривалого часу виконував умови кредитного договору, сплачуючи заборгованість у розмірі, визначеному вказаним договором з розрахунку отриманої відповідачем суми коштів, тобто вчиняв дії, що підтверджують визнання ним вказаного боргу або іншого обов'язку за кредитним договором.

Також ОСОБА_1 не заявляв про порушення своїх прав споживача банком, доки банк не звернувся до суду про стягнення з нього кредитної заборгованості, тобто фактично протягом девяти років з часу укладення договору споживчого кредиту, що свідчить про згоду позичальника з усіма його умовами на час укладення.

Безпідставними суд вважає і аргументи відповідача про те, що банк не надав жодних первинних документів, які б слугували доказом отримання коштів за договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року (чинного на момент розгляду справи судом першої інстанції), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

При цьому виписка по особовому рахунку боржника відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» є первинним документом, а отже є належним доказом заборгованості відповідача.

Враховуючи те, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_1 на момент укладення договору про надання споживчого кредиту не заявляв додаткових вимог або зауважень щодо умов договору та в подальшому виконував його умови, сторонами було погоджено його істотні умови, зокрема, щодо форми договору, суми та валюти кредиту, який був наданий, та платежів по його поверненню і сплаті відсотків за користування кредитом, строку, на який укладається кредитний договір, річної відсоткової ставки за користування коштами, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором №CVHMGA від 06.11.2007 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що банк просить суд стягнути не всю суму заборгованості, а лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 30293,23 доларів США.

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, то суд виходить з наступного.

Згідно висновку експерта №4609 від 07.09.2018р. сума заборгованості за тілом кредиту становить 26025,19 доларів США. Зокрема експертом при розрахунку заборгованості використані додані до матеріалів справи виписки ПАТ КБ «Приватбанк» із особових рахунків позичальника ОСОБА_1, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк», у яких у тому числі відображені операції з погашення заборгованості за кредитним договором №CVHMGA від 06.11.2007 року.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Враховуючи вищенаведене, а також встановлені судом обставини, судом приймається до уваги розрахунок експерта, тому з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу (тіла кредиту) в сумі 26025,19 доларів США.

За таких обставин первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку з чим з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 26025,19 доларів США, в решті частині в розмірі 4268,04 доларів США відмовити.

Доводи представників відповідачів, що позивачем безпідставно збільшено суму кредиту, судом до уваги не приймаються, оскільки між банком та позичальником були укладені додаткові угоди, які містили в собі відомості щодо розміру кредиту, а також були погоджені нові графіки погашення заборгованості. Вказані угоди підписані позичальником без будь-яких зауважень, що свідчить про те, що останній погодився з розміром кредиту.

Крім того, додані відповідачем до справи копії квитанцій про сплату заборгованості за кредитом не містять в собі призначення платежу, що спростовує твердження представників відповідачів про погашення кредитної заборгованості в повному обсязі, а також деякі з квитанцій містять в собі відомості щодо погашення кредиту за договором від 17.02.2012р., від 14.03.2012р. або для зарахування на рахунки фізичних осіб. А тому враховуючи п.3.2. ОСОБА_6 банком і здійснювалося погашення заборгованості згідно встановленої черговості.

Щодо вимог банку до співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як до солідарних боржників - поручителів, то вони не підлягають задоволенню, оскільки порука припинена.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги про визнання договорів поруки припиненими суд виходив з наступного.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакцій чинній на момент звернення з позовом до суду) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Судом встановлено, що додатковими угодами від 30.05.2011р., від 28.03.2013р. та від 25.11.2014р. відсотки за користування кредитом були визначені в розмірі 13,08 річних, а з 28.03.2013р. 13,084 відсотків річних.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення Поручителів про вищенаведені зміни та погодження таких змін з Поручителями, як того вимагають договори поруки, а тому в даному випадку мала місце зміна зобовязання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився їх обсяг відповідальності, що тягне за собою припинення поруки.

Враховуючи вищенаведене, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договорів поруки припиненими підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому судом враховується, що 04.02.2019р. набрали чинності зміни, внесені до ст. 559 Цивільного кодексу України, зокрема, в частині того, що поручитель несе відповідальність за порушення зобовязання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобовязання.Ці положення застосовуються до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Судом встановлено, що відносини згідно договорів поруки виникли до введення в дію вищенаведених змін до Цивільного кодексу та продовжували існувати до зміни основного зобов'язання(від 30.05.2011р., від 28.03.2013р. та від 25.11.2014р.) без згоди поручителя, а тому внесені зміни до ст.. 559 ЦК України в даному випадку не застосовуються.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, судом враховується наступне.

За змістом ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.1ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що кошти видані в рамках спірного договору, призначені для використання на споживчі цілі (п. 7.1. ОСОБА_6; а.с.16-18, том 1).

Частинами 1, 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У частині 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Судом встановлено, що спірний кредитний договір № CVHMGA від 06.11.2007р. містить в собі наступні умови: мету надання кредиту; суму кредиту, строк, на який надається кредит; розмір процентів за користування кредитом; розмір щомісячного платежу на погашення кредиту, сплати відсотків та інших передбачених договором платежів.

Крім того, додатками №1 до додаткових угод визначено графік погашення платежів.

Пункт 2.3.3 кредитного договору передбачає можливість дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків.

Отже, наведене свідчить про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» при укладенні кредитного договору було надано ОСОБА_1 необхідну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання інформації, яка зазначена у ч.2 цієї статті, банк несе відповідальність, яка встановлена ст.ст.15, 23 цього Закону.

Безпідставним є посилання заявника і на те, що умови кредитного договору є несправедливими.

За положеннями ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобовязаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч.5).

Отже, за змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Зі змісту спірного договору вбачається, що цей договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Необґрунтованими є доводи позивача за зустрічним позовом про те, що банком було введено його в оману шляхом надання йому в нечіткий і незрозумілий спосіб інформацію про умови кредитування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація для здійснення свідомого вибору.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Проте ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження факту обману, наявності обставин, щодо яких його введено в оману банком.

З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що спірний кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину.

Разом з цим, суд погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом щодо невідповідності п. 7.1 кредитного договору в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтами регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Так, відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Ураховуючи наведене, оформлення справи з відкриттям кредитного рахунку, не є послугою банку, оскільки зумовлена вимогами закону до порядку організації бухгалтерського обліку та ведення справи.

За наведених обставин, правомірним є зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним п. 7.1 кредитного договору №CVHMGA від 06.11.2007р. в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Разом з цим в матеріалах справи наявна заява позивача за первісним позовом про застосування строків позовної давності до вимог при визнання кредитного договору недійсним (а.с.184-187, том 1).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 про порушення свого права дізнався 06.11.2007 року, в момент укладення між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, дійсність якого позивач за зустрічним позовом оспорив в подальшому з підстав порушення банком вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому судом враховується, що відповідно до п.4.5. кредитного договору №CVHMGA від 06.11.2007р. термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, а додатковими угодами цей термін був встановлений тривалістю 50 років.

Тобто строк позовної давності встановлений лише щодо виконання зобовязання зі сплати кредитних коштів.

Разом з тим, із зустрічною позовною заявою до суду про визнання кредитного договору недійсним позивач звернувся лише 06.02.2017 року, що підтверджується поштовим штемпелем на позовній заяві (а.с.111, том. 1), пропустивши таким чином визначений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, питання про поновлення якого позивач ОСОБА_1 перед судом не порушував.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним кредитного договору в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, в іншій частині у звязку з необґрунтованість зустрічних позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час пред'явлення позову ціна позову складала 806102,85 грн. (30293,23 дол. США*26,61 (курс валют).

Позов банку задоволено на загальну суму 26025,19 доларів США, тобто 85,91%.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 12091,54 грн.

Тому в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору з відповідача ОСОБА_1 на користь первісного позивача слід стягнути 10387,84 грн.

Крім того, враховуючи задоволення судом зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, з відповідача за зустрічними позовами ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір по 551,21 грн. кожному.

Керуючись ст.ст.12, 76-82, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, код ) до ОСОБА_1 (вул. Гагаріна, 5, м. Хотин Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_1) ОСОБА_2 (вул. Гагаріна, 5, м. Хотин Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (с. Атаки Хотинського району Чернівецької області, РНОКПП) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (вул. Гагаріна, 5, м. Хотин Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ) за кредитним договором № CVHMGA від 06.11.2007р. станом на 02.09.2016р. заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 26025,19 (двадцять шість тисяч двадцять пять доларів 19 центів) доларів США, та 10387,84 грн. (десять тисяч триста вісімдесят сім гривень 84 коп.) відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В решті частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_4 за договором № CVHMGA від 06.11.2007р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4, такою, що припинена.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, код ) на користь ОСОБА_4 (с. Атаки Хотинського району Чернівецької області, РНОКПП)відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одну гривню 21 коп.).

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа ОСОБА_1 про припинення договору поруки задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_2 за договором № CVHMGA/1 від 06.11.2007р., укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2, такою, що припинена.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ) на користь ОСОБА_2 (вул. Гагаріна, 5, м. Хотин Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_2) відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одну гривню 21 коп.).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.04.2019р.

Суддя: ОСОБА_10