Постанова

Іменем України

19 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 495/5261/16-ц

провадження № 61-370св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Мартєва С. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року у складі суддів: Кравця Ю.І, Журавльова О.Г., КомлевоїО.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Білгород-Дністровський РЕМ публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом, в якому просила суд визнати незаконним наказ № 19-к від 13 травня 2016 року, скасувати наказ № 19-к від 13 травня 2016 року, поновити її на роботі в Білгород- Дністровському РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на посаді контролера енергонагляду 1-ої категорії лінійні контролери групи по роботі з побутовими споживачами, стягнути з Білгород-Дністровського РЕМ ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 30 051 грн 70 коп., стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 тис. грн, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 липня 2007 року по 16 травня 2016 року вона працювала в Білгород-Дністровському РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» (з 25 квітня 2013 року перейменовано на ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерого») контролером енергонагляду 1 групи кваліфікації групи по роботі з побутовими споживачами. Стаж роботи у компанії склав 9 років 10 місяців.

16 березня 2016 року її ознайомлено з наказом № 475-к від 15 березня 2016 року про позапланове скорочення посади та 16 травня 2016 року звільнено з займаної посади наказом № 19-к від 13 травня 2016 року у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Разом з тим, трудову книжку за місцем роботи при звільненні 16 травня 2016 року їй не видали, письмову заяву про видачу трудової книжки та наказу про звільнення відмовились реєструвати в канцелярії Білгород- Дністровського РЕМ, у зв'язку із чим вона була змушена посилати заяву поштою та отримала трудову книжку 07 червня 2016 року у відділі кадрів ПАТ «Одесаобленерго» у м. Одесі; копію наказу про звільнення вона за повторним зверненням отримала 18 червня 2016 року.

Зазначала, що наказ № 19-к від 13 травня 2016 року Білгород-Дністровського РЕМ «Одесаобленерго» про припинення трудового договору є незаконним та необґрунтованим з тих підстав, що її з наказом не ознайомили, копію списку запропонованих вакантних посад для переведення за неодноразовим зверненням вона змогла отримати лише після звільнення 25 червня 2016 року; відповідачем не надано інформації щодо обґрунтування підстав скорочення чисельності штату працівників, а серед наданих для ознайомлення вакантних посад для переведення по Білгород-Дністровському РЕМ була запропонована лише одна посада на умовах, які погіршували її становище як працівника; відповідач при звільненні не врахував її переважне право на залишення на роботі; в наказі № 19-к від 13 травня 2016 року та доданих до нього актах про відмову від підпису наказу від 13 травня 2016 року та 16 травня 2015 року відсутня резолюція погодження представника профспілкової організації чи будь-які інші документи, які б підтверджували згоду профспілкової організації на звільнення.

Також зазначала, що незаконні дії Білгород-Дністровського РЕМ ПАТ «Одесаобленерго» завдали їй значних душевних страждань, моральну шкоду оцінила у 50 тис. грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порушень трудового законодавства при звільненні ОСОБА_4 не допущено, а тому відсутні підстави для скасування наказів керівника підприємства, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й моральної шкоди. Крім того, погодження від профспілкової організації на звільнення ОСОБА_4 за пунктом першим статті 40 КЗпП України отримано адміністрацією ПАТ «Одесаобленерго» у встановленому порядку, тому позивач звільнена на законній підставі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та встановивши обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено законно, при цьому дотримано вимоги трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не перевірялось, чи дійсно на підприємстві проводилась реорганізація, чи мала вона обґрунтування. У наказі від 12 березня 2016 року № 163-Т йдеться про «оптимізацію чисельності персоналу компанії», що взагалі не передбачено в законодавстві України. Також з доказів відповідача не можна зрозуміти, що саме було скорочено - чисельність працівників чи штатні одиниці. Крім того, апеляційний суд не перевіряв докази, надані відповідачем в суді першої інстанції, на належність і допустимість.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судом встановлено, що 15 березня 2016 року ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» винесено наказ № 475-к «Про скорочення персоналу Білгород-Дністровського РЕМ», з яким 16 березня 2016 року під підпис було ознайомлено ОСОБА_4

Підставою скорочення персоналу Білгород-Дністровського РЕМ є наказ від 12 березня 2016 року № 163-Т «Про внесення змін до штатного розпису з метою оптимізації чисельності персоналу компанії».

Установлено, що станом на 16 березня 2016 року в ПАТ «Одесаобленерго» були відсутні вакантні посади відповідної професії чи спеціальності, які можливо було б запропонувати ОСОБА_4 з метою подальшого переведення.

12 травня 2016 року згідно листа № 59-06/02 запропоновано позивачу ОСОБА_4 одну із зазначених в списку посад, проте від ознайомлення з запропонованими посадами ОСОБА_4 відмовилась, про що складено акти від 12 травня 2016 року, 13 травня 2016 року та 16 травня 2016 року.

Згідно листа № 101/06/03-3427 від 17 червня 2016 року, за результатами перевірки доводів заяи ОСОБА_4 встановлено, що на виконання статті 49-2 КЗпП України їй неодноразово пропонувалося переведення на вільні посади у ПАТ «Одесаобленерго», однак вона відмовилась від переведення, а також відмовилась від підпису про ознайомлення з запропонованими посадами.

У зв'язку із цим, перелік вакантних посад був зачитаний вголос, про що складені акти від 13 травня 2016 року та від 16 травня 2016 року.

13 травня 2016 року ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» винесено наказ № 19-к про припинення трудового договору, відповідно до якого ОСОБА_4 - контролера енергонагляду 1 групи кваліфікації - звільнено з 16 травня 2016 року на підставі наказу від 15 березня 2016 року № 475-к «Щодо скорочення чисельності штату працівників» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.

Від ознайомлення з вказаним наказом ОСОБА_4 відмовилась, про що 13 травня 2016 року та 16 травня 2016 року складено відповідні акти про відмову від підпису.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Встановивши, що ОСОБА_4 неодноразово пропонувалось переведення на вільні посади у ПАТ «Одесаобленерго», однак вона відмовилась від переведення, а також відмовилась від підпису про ознайомлення з запропонованими посадами, суди попередньої інстанції дійшли обгрунтованого висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що апеляційний суд не дослідив зібраних у справі доказів та не надав їм належної правової оцінки, є безпідставними, оскільки суд забезпечив повний і всебічний розгляд справи, надав оцінку усім наявним у справі доказам.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

В. С. Висоцька

С. Ю. Мартєв