Справа №295/5998/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Чішман Л.М.,

секретаря судового засідання Білінської Л.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1, погоджене начальником відділу ОСОБА_2 про тимчасове обмеження особи у здійсненні права на виїзд за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями Корольовського та Богунського районних судів м. Житомира.

У поданні зазначено, що на виконанні Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області знаходиться зведене виконавче провадження №57920260 відносно боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу якого входять виконавчі провадження з виконання: виконавчий лист № 296/8459/15ц, виданий Корольовським районним судом м.Житомира 08.06.2016, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики у сумі 4807 доларів США; виконавчий лист №2-2798/11, виданий Корольовським районним судом м.Житомира 16.10.2011, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "ОСОБА_5 Аваль" боргу у сумі 87767,50грн; виконавчий лист №295/15379/16-к, виданий Богунським районним судом м.Житомира 18.10.2017, про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів 2543,60грн

Подання мотивоване тим, що на рішення на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", під час виконання рішення суду виконавцем систематично здійснюється перевірка майнового стану боржника. В ході виконання встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.08.2018 та 02.11.2018 та Єдиного державного реєстру МВС від 15.08.2018 будь-яке нерухоме чи рухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржник має відкриті рахунки у банківських установах, по яких відбувався рух коштів, однак борги по рішенню суду не сплачує. Постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника. Крім того, встановлено, що у 2018 році боржник отримував доходи у ТОВ "Оксамит", отже мав можливість частково погашати заборгованість. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

В судове засідання державний виконавець не зявився, всупереч положенням ч. 4 ст. 441 ЦПК України, яким передбачено негайний розгляд відповідного подання за участю державного виконавця.

Дослідивши подання та додані документи, суд приходить на наступного висновку.

Згідно частин 1-2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Частина перша ст. 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Пункт 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З наведених положень можна дійти висновку, що обґрунтованою підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У поданні державний виконавець посилається на те, що боржник має на банківському рахунку кошти.

Частиною першою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відомостей про неможливість списання коштів на погашення частини заборгованості не надано у звязку з чим, посилання державного виконавця на те, що боржником не сплачуються борги є необґрунтованим.

Згідно пояснень ОСОБА_3 від 19.07.2017 року, останній ознайомлений з виконавчим провадженням, не заперечує необхідність сплати заборгованість та попереджений про настання кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

За таких обставин, оскільки відсутні докази, які вказували б на умисне ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, суд дійшов висновку про безпідставність, необгрунтованість та передчасність подання, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду, протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, через Богунський районний суд м. Житомира.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман