Справа № 569/7108/19
УХВАЛА

25 квітня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Панас О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 25.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначене судове засідання у приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м.Рівне, вул. Шкільна, 1) на 09.00 год. 26.06.2019з викликом сторін.

У даній справі позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову. Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 (33000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), а саме: житловий будинок А-1 з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 128,8 кв.м., житлова площа - 79 кв.м., з надвірними спорудами: б- гараж, Б-1-сарай-літня кухня, 61-вбиральня, 62- сарай, В1- погріб з шийкою, Г-1 - лазня, який знаходяться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Липини, вул. Лесі Українки, буд. 15, та земельну ділянку площею 0,19 га, що розташована на території Липинської сільської ради Луцького району Волинської області, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку.

Судовий збір при подачі заяви про забезпечення позову не сплачений на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є стягнення коштів. Будинок за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Липини, вул. Лесі Українки, буд. 15, та земельну ділянку площею 0,19 га, що розташована на території Липинської сільської ради Луцького району Волинської області не являються предметом спору, знаходяться на території іншої області України, заява не містить обґрунтування необхідності накладення арешту саме на визначене майно, та та належного обґрунтування застосування арешту, як крайньої міри забезпечення позову, який забороняє користування майном.

Як роз»яснено у п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову .

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов»язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не пов»язана з предметом спору. Правовідносини, які є предметом судового спору і виникли між позивачем та відповідачем пов»язані з договірними зобов»язаннями , а саме неналежне виконання договору позики грошових коштів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-152 ЦПК України, - УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Панас