УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

за участю:

представників зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 заінтересована особа: ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС ГТУЮ ОСОБА_1

встановив:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся скаржник в особі представника ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 зі скаргою, в якій просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 56132777 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2018 року. Скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 по виконавчому провадженню № 56132777 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

У судове засідання представник скаржника не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі скаржника.

Особа дії якої оскаржуються ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, також посилаючись на наявний відзив на скаргу, наявний в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 28.03.2018 року від АТ «РОДОВІД БАНК» до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Дніпро була направлена заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-175/155/17 від 21.01.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості в сумі 826,57 доларів США та стягнути судовий збір в розмірі 2978,00 гри.

АТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

18.02.2019 року АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2018 року по ВП №56132777, яка винесена державним виконавцем відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1

Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є те, що під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було з'ясовано, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо божника ОСОБА_3 відсутнє майно.

Державним виконавцем не було направлено запитів до ПФУ та ДФС, щодо інформації чи працює боржник, чи отримує пенсію. Також не було винесено постанови про арешт коштів та направлено в банки відповідної постанови. Державним виконавцем не направлявся запит до Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області, щодо встановлення факту чи є у боржника транспортний засіб.

Враховуючи, вищевикладене, стягувач вважає, що державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 56132777 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з порушенням норм матеріального права, та яка має бути скасована.

За приписами частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI. 1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно до роз'яснень викладених у п. З Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено. своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Крім того, суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обовязкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Судом встановлено, що державним виконавцем з примусового виконання ВП № .04.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження. Разом з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем 06.04.2018 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка направлена до правореєструючих органів до виконання та сторонам до відома.

Боржником, у строк встановлений для самостійного виконання рішення, документального підтвердження щодо виконання постанови до відділу не надано, у зв'язку з чим, відповідно до вимог ч.1 ст. 27 закону України «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем керуючись Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог ст.ст. 11, 27, 32 з метою повного та своєчасного виконання виконавчого листа №2-175/155/17 від 21.01.2018 року виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_3, заборгованості та витрат по сплаті судового збору в сумі 23337,69 грн. на користь ПАТ «Родовід Банк», з метою перевірки майнового стану боржника відділом ДВС зроблено запити до територіального сервісного центру 1241 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, Пенсійного фонду України про осіб які отримують пенсію. Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, про останнє місце роботи.

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАШС ДДАІ» МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної податкової служби України - про наявність відкритих боржником розрахункових рахунків, розрахункові рахунки зареєстрованих за боржником - відсутні.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб які отримують пенсію, боржник пенсію не отримує. Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, боржник офіційно не працевлаштований.

17.07.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на адресу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровській області направлено постанову про примусовий привід боржника до відділу, але боржник ОСОБА_3 до відділу ДВС не з'явився, інформація (рапорт слідчого) стосовно виконання постанови про привід боржника відсутня.

Відповідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

Також з метою виявлення майна яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 державним виконавцем здійснено виїзд за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район с.Горького, вул. Октябрська, буд.№8, де було з'ясовано, що на момент складання акту майно на праві приватної власності яке належить боржнику не виявлено про, що складено відповідний акт державного виконавця.

Отже, державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Реутовим Є.О. в повному обсязі проведені всі виконавчі дії з примусового виконання виконавчого провадження № 56132777, згідно ЗУ «Про виконавче провадження» з дотримання вимог чинного законодавства.

Шляхом проведення виконавчих дій державним виконавцем 28.12.2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в порядку п.2 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було з'ясовано, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення і всі заходи по розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає звільнення майна з - під арешту, та скасування інших заходів примусового виконання, до моменту застосування норм ст. 38, 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що відповідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі виконати рішення, стягувач має право на повторне пред'явлення виконавчого документа на виконання до відділу протягом 3-х років.

Таким чином, суд, ознайомившись з усіма доводами заявника, приходить до переконливого висновку, що дії державного виконавця Реутова Є.О. були правомірними та відповідають закону.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 81, 247, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні скарги представника ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 заінтересована особа: ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС ГТУЮ ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.О. Ребров