Номер провадження: 22-ц/813/818/19
Номер справи місцевого суду: 520/6665/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

відповідачі: ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26

треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левенець Тетяна Пилипівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Вовк Наталя Валеріївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чернягіна Наталя Сергіївна

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_24 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року у складі судді Калініченко Л.В.

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 звернулися з позовом до ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 04.12.2006 приміщення горища, загальною площею 230 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_1, між ОСОБА_26 та ОСОБА_25; договору дарування від 27.02.2007 приміщення горища, загальною площею 608 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_1, між ОСОБА_26 та ОСОБА_25; витребування від ОСОБА_24 на користь позивачів співвласників будинку АДРЕСА_1, приміщення горища, загальною площею 230 кв.м.; витребування на користь позивачів співвласників будинку АДРЕСА_1, приміщення горища, загальною площею 608 кв.м.; скасування реєстрації права власності ОСОБА_24 на допоміжні приміщення горища, загальною площею 230 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8459679 від 22.01.2015; скасування реєстрації права власності ОСОБА_24 на допоміжні приміщення горища, загальною площею 608 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8460313 від 22.01.2015.

В обґрунтування вимог позивачі посилалися на те, що вони є власниками квартир у багатоквартирному будинку, що розташований у будинку АДРЕСА_1, дізналися про те, що приміщення горища їх будинку належать ОСОБА_24 на праві приватної власності, що є порушенням їх прав, оскільки на горищі розташовані інженерні мережі будинку і воно має перебувати у користуванні всіх співвласників квартир.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково, а саме витребувано з незаконного володіння ОСОБА_24 приміщення горища, загальною площею 230,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на користь співвласників будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23; приміщення горища, загальною площею 608,0 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, на користь співвласників будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23; скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_24 на приміщення горища, загальною площею 230 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_1; скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_24 на приміщення горища, загальною площею 608 кв.м., яке розташоване у будинку АДРЕСА_1; у задоволені решти вимог - відмовлено.

ОСОБА_24 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення в частині позовних вимог про витребування майна (горища, загальною площею 230 кв.м. і 608 кв.м.) з незаконного володіння ОСОБА_24 та скасування державної реєстрації права власності. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він є добросовісним набувачем прав власності на приміщення горища. Оскаржуваним рішенням витребувано майно та скасовано державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна, яких станом на момент відкриття провадження по справі №520/6665/17 фактично не існувало, про що свідчать Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по номер запису нерухомого майна 8460313 та 8459679. Вказані обставини не були відомі представнику скаржника ОСОБА_30 у суді першої інстанції, що призвело до унеможливлення подання вказаних документів та надання пояснень по даному факту під час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв'язку з чим дана справа була передана для подання апеляційної скарги іншому представнику - ОСОБА_31 Судом неправомірно позбавлено скаржника прав володіння, користування та розпорядження майном.

У судовому засіданні 09.04.2019 представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судовому засіданні 09.04.2019 представник позивачів просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2006 за ОСОБА_26 визнано право власності на приміщення горища, площею 230 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2006 за ОСОБА_26 визнано право власності на приміщення горища, площею 608 кв.м., що розташоване в будинку АДРЕСА_1.

04 грудня 2006 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_26 продала, а ОСОБА_25 купила приміщення горища, загальною площею 230 кв.м., що розташовані в будинку АДРЕСА_1.

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Вовк Н.В., зареєстровано в реєстрі за №1451 та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.12.2006.

27 лютого 2007 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_26 подарувала, а ОСОБА_25 прийняла в дар приміщення горища, загальною площею 608 кв.м., що розташовані в будинку по АДРЕСА_1.

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., зареєстровано в реєстрі за №305 та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.03.2007.

22 січня 2015 року між ОСОБА_25 (продавець) та ОСОБА_24 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність приміщення горища, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень, загальною площею 230,0 кв.м., та сплачує певну грошову суму, зазначену у п. 2.1. цього договору.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. та зареєстровано у реєстрі за №88.

22 січня 2015 року між ОСОБА_25 (продавець) та ОСОБА_24 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність приміщення горища, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень, загальною площею 608,0 кв.м., та сплачує певну грошову суму, зазначену у п. 2.1. цього договору.

Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. та зареєстровано у реєстрі за №92.

На даний час приміщення горища, площею 230,0 кв.м. та площею 608,0 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, знаходяться у власності ОСОБА_24

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2006 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_26 про визнання права власності на приміщення горища, площею 230,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 грудня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2006 року скасовано, відмовлено ОСОБА_26 у позові про визнання права власності на приміщення горища, площею 608,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на час розгляду справи Київським районним судом м. Одеси, рішення Приморського районного суду м. Одеси, які стали підставою для визнання права власності на спірні приміщення горища за ОСОБА_26, - скасовані та не є чинними.

Позивачі по справі є співвласниками квартир в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладові, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до п.1.1 рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі №4-рп/2004, допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно із приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, при цьому підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення будь-яких додаткових дій.

Згідно з ч.2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквратирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 перебуває в управлінні КП ЖКС "Вузівський".

У 2011 році у спірному будинку здійснювався ремонт даху, замовником якого була Київська районна адміністрація Одеської міської ради.

В горищному приміщенні будинку по АДРЕСА_1 розташовані інженерні мережі будинку, а саме: трубопровід системи центрального опалення, фанові труби каналізації, димові та вентиляційні канали, що підтверджується листами КП «ЖКС «Вузівський» від 28.12.2015 за №974/02-15.

Зазначені обставини також встановлені рішеннями апеляційного суду Одеської області від 29.03.2016 та від 01.12.2016, якими скасовані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2006 року та від 28 грудня 2006 року.

Вказаними рішеннями апеляційного суду також встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, право власності на майно, що є у спільній сумісній власності може набуватись шляхом виділу частки із майна або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, а навіть можливість згоди кількох співвласників, а також здійснення ремонту не надає правових підстав для визнання права власності на горище за одним із співвласників всупереч правам інших.

Відповідно до ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вищевикладені обставини, на підставі ст. 82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Отже, спірні нежитлові приміщення горища, площею 230,0 кв.м. та 608,0 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, є допоміжними приміщеннями, тобто співвласники майна - квартир в будинку, в якому розташовані зазначені приміщення, володіють і користуються такими приміщеннями спільно, тобто перебувають у спільній сумісній власності власників квартир.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що право власності на приміщення горищ ОСОБА_26 набуто незаконно, оскільки підставою для визнання за нею права власності стали скасовані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2006 року та від 28 грудня 2006 року.

Відповідно ОСОБА_26 не мала права відчужувати спірні приміщення горищ на користь ОСОБА_25, яка у подальшому, не мала права відчужувати спірні приміщення горищ на користь ОСОБА_24

Отже, передачею приміщень горищ у власність ОСОБА_26, потім ОСОБА_25, а в подальшому ОСОБА_24 порушено права та інтереси власників квартир багатоквартирного будинку, тобто позивачів по справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Таким чином, лише власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Як зазначено в Постанові Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у ст. 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені ст.ст. 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 квітня 2014 року у справі №6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі №6-52цс14, за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

На підставі того, що вказані спірні приміщення вибули з власності співвласників поза їх волі, на підставі рішень Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2006 року та від 28 грудня 2006 року, що були скасовані, та доводи апеляційної скарги про неможливість витребувати майно у добросовісного набувача на законі не грунтуються і суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів в частині витребування спірних нежитлових приміщень горищ, площею 230,0 кв.м. та 608,0 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1, з незаконного володіння ОСОБА_24 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2015 року приміщення горища, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень, загальною площею 230,0 кв.м., укладеного між ОСОБА_25 та ОСОБА_24, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. та зареєстрованого у реєстрі за №88, 22 січня 2015 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_24 на вказані допоміжні приміщення горища, номер запису про право власності 8459679 від 22.01.2015.

На підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2015 року, приміщення горища, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень, загальною площею 608,0 кв.м., укладеного між ОСОБА_25 та ОСОБА_24, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С. та зареєстрованого у реєстрі за №92, 22 січня 2015 року було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_24 на вказані допоміжні приміщення горища, номер запису про право власності 8460313 від 22.01.2015.

Згідно з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсним» рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою, зокрема, для скасування попередньої реєстрації.

Оскільки спірні приміщення горища підлягають витребуванню з незаконного володіння ОСОБА_24, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що є підстави для скасування реєстрації права власності ОСОБА_24 на допоміжні приміщення горища, загальною площею 230 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8459679 від 22.01.2015, та на допоміжні приміщення горища, загальною площею 608 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності 8460313 від 22.01.2015.

Також, не можуть бути підставою скасування рішення суду доводи апелянта про те, що оскаржуваним рішенням витребувано майно та скасовано державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна, яких станом на момент відкриття провадження по справі №520/6665/17 фактично не існувало, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до п.4ч.2ст.43 ЦПК України учасники справи зобов'язані усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Справа перебувала в провадженні суду з 08.06.2017, право власності за ОСОБА_24 на предмет спору - горище у статусі квартири зареєстроване 12.07.2017, тобто вже після подання позовної заяви, відтак ОСОБА_24 з часу реєстрації був обізнаний про істотні обставини у справі, проте не повідомив про них суд, при тому, що справа перебувала в провадженні суду більше року, а рішення у справі ухвалене в жовтні 2018 року.

Посилання на те, що вказані обставини не були відомі представнику скаржника ОСОБА_30, що призвело до унеможливлення подання вказаних документів та заміни на іншого представника - ОСОБА_31, також не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки інформування представника щодо обставин справи є обов'язком самого довірителя, представник у справі не має статусу сторони, і діє від імені ОСОБА_24, відтак незалежно від мотивів невиконання обов'язку повідомити про такі обставини суд вчасно, відповідальність за їх невиконання покладається на сторону, яка зобов'язана діяти добросовісно. Заміна представника не впливає на суть виниклого питання.

З огляду на викладені норми та процесуальну поведінку сторони, підстав для прийняття нових доказів судом апеляційної інстанції не має, тому вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

У будь - якому випадку переобладнання нежитлового приміщення у житлове відбулося за встановлення факту незаконності вибуття майна позивачів, майно не знищене, відтак існує в натурі в межах загальної площі, а тому може бути витребуване. Обставина зміни його статусу при встановленому факті незаконності вибуття поза волею власника може бути підставою для оспорення правомірності зміни статусу, що усуне перешкоди для реалізації прав позивачів.

Не приймаються доводи апеляційної скарги про необхідність врахування норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо захисту права власності, оскільки, як встановлено, порушене право власності позивачів, яке виникло раніше на законних підставах, і тому підлягає захисту, і майно підлягає витребуванню на користь фізичних осіб.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_24 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2018 року в частині задоволення позову про витребування майна, скасування реєстрації права власності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписаний 24.04.2019.

Головуючий:

Судді: