КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ул'яновська О.В.
Єдиний унікальний номер справи №759/8690/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5837/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2019року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона та відповідач внаслідок спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, сторони проживають окремо припинили вести спільне господарство, позивач проживає разом з дітьми окремо, а відповідач, у свою чергу, участі у вихованні та утриманні дітей не бере, матеріальної допомоги не надає.

Зазначає, що відповідач є працездатною особою, медичним фахівцем, зареєстрованим фізичною-особою підприємцем, одноособовим засновником товариств, має матеріальне та соціальне становище у суспільстві, тому має можливість для отримання доходів для утримання себе та своїх дітей.

Посилаючись на те, діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь додаткові витрати в розмірі 10 540 грн.; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 27 000 грн 00 коп. на утримання кожної дитини щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що не ухиляється від свого обов'язку зі сплати аліментів, але позовні вимоги вважає завищеними і вважає за доцільне призначити аліменти на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача зазначив, що відповідач має змогу платити аліменти лише у розмірі по 3000 грн 00 коп. на кожну дитину із своїх заощаджень.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 червня 2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року змінити та стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 грн на кожну дитину.

У апеляційній скарзі стверджує, що фактичний розмір доходів відповідача є значно більшим, ніж розмір доходів, вказаний у наданій відповідачем довідці, а тому дозволяє відповідачеві сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений судом. Вказує, що відповідач не має на утриманні інших дітей та має об'єктивні можливості для отримання доходів, в той час як позивач в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, не працює та не має постійного доходу, а витрати на дітей є значними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат А.С. Бевза зазначає, що апеляційна скарга є надуманою та безпідставною. Рішення суду ухвалене на підставі належних та допустимих доказів, є законним та обґрунтованим. Тому підстави для його скасування чи зміни відсутні. Просить залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 27000 грн. щомісячно. У апеляційній скарзі позивач просить ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 7000 грн. щомісячно.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що у сторін у спільному проживанні однією сім'єю без реєстрації шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 11).

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, ОСОБА_2 має статус фізичної особи підприємця (а.с. 38-43).

Відповідач є засновником господарських товариств, а саме: ТОВ «Дент-альянс» (); ТОВ «Альянс-Дент» ().

Згідно з довідкою вих. №13 від 28 вересня 2018 року, виданої ТОВ «Дент-альянс» заробітна плата відповідача за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року склала 37 496 грн 69 коп. (а.с. 144).

Як видно з довідки вих. №10 від 28 вересня 2018 року виданої ТОВ «Альянс-Дент» заробітна плата відповідача за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року складає 24 117 грн 82 коп. (а.с. 145).

Така інформація також підтверджується випискою із Пенсійного фонду України від 03 жовтня 2018 року (а.с. 146-148).

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України).

За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

Суд першої інстанції встановив, що позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У своїй позовній заяві позивач просила стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 27000 грн на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття.

У апеляційній скарзі позивач просить ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 7000 грн. щомісячно.

Встановлено, що у суді першої інстанції відповідач не заперечував проти свого обов'язку утримувати дітей. У судовому засіданні в суді першої інстанції його представник частково визнавав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення аліментів у розмірі 3000 грн на одну дитину щомісячно.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, приймаючи до уваги обов'язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі по 3000 грн 00 коп. на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову.

Колегія суддів погоджується, що такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Твердження апелянта щодо приховування відповідачем розміру своїх фактичних доходів від суду не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, наявність у відповідача кредитних зобов'язань не підтверджує розмір його доходів на час розгляду справи та не впливає на розмір визначених аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача із розміром аліментів, визначених судовим рішенням, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко