Справа № 486/1643/18Суддя суду першої інстанції Франчук О.Д.
Провадження № 22-ц/812/579/19Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Франчук О.Д., в залі судового засідання в м. Южноукраїнськ, о 10 год. 48 хв., повний текст якого складений 28 січня 2019 року, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просив стягнути в порядку регресу з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 118 451 грн. 76 коп. та судові витрати у розмірі 1 934 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовував тим, що відповідно до договору поруки № SR-402/031/2008, укладеного 25 квітня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), він є поручителем за виконання ОСОБА_5 її зобов'язань за кредитним договором № ML-402/031/2008 від 25 квітня 2008 року.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 жовтня 2010 року з нього та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 120 855 грн. 41 коп.

На виконання цього судового рішення на нього як на боржника було виписано виконавчий лист та державним виконавцем направлено за місцем його роботи для відповідних відрахувань із заробітної плати.

Станом на 01 липня 2018 року ним було погашено частину боргу в сумі 118 451 грн. 76 коп., що підтверджується листом начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 09 липня 2018 року, решту суми 2 403 грн. 65 коп. було сплачено відповідачем.

30 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим листом.

Посилаючись на своє право зворотної вимоги як солідарного боржника, який виконав зобов'язання за кредитним договором, просив стягнути з ОСОБА_5 118 451 грн. 56 коп. виплаченого боргу кредитору.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 в порядку регресу на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 118 451 грн. 76 коп. та судові витрати у сумі 1 934 грн.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив із того, що позичальником ОСОБА_5 не було повністю виконано зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості, визначеної судовим рішенням, а позивач як солідарний боржник сплатив частину грошового зобов'язання перед кредитором, внаслідок чого зобов'язання було виконано в повному обсязі, то останній має право вимагати з ОСОБА_5 стягнення на його користь грошових коштів, які ним були сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із вказаним рішенням місцевого суду, ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою, де, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є боржником у виконавчому провадженні за виконавчим листом 2-54/2010, виданим на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 жовтня 2010 року про стягнення в солідарному порядку з неї та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № МL-402/031/2008 від 25 квітня 2008 року в сумі 120 855 грн. 41 коп.

Стягнення за вказаним виконавчим листом проводилось шляхом відрахування частини заробітної плати сторін за місцем їх роботи.

Згідно повідомлення Южноукраїнського ВДВС з неї за період з 01 серпня 2013 року по 01 червня 2017 року було стягнуто грошові кошти на суму 31 051 грн. 65 коп. та 31 липня 2017 року держаним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення.

Отже, погашення боргу за вказаним виконавчим листом відбувалося як нею так і ОСОБА_6, між тим, суд при ухваленні оскарженого рішення суд цих обставин не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги не визнав, вважав їх такими, що не відповідають дійсності та просив рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року змінити в частині стягнення на його користь з відповідачки суми боргу, а саме у розмірі 102 828 грн. 02 коп., в іншій частині рішення суду залишити в силі.

Доводи відзиву обґрунтовував тим, що з урахуванням звітів про здійснення відрахування та виплати за його місцем роботи, відповідно з якими сума боргу зменшилася до 105 228 грн. 02 коп. та після повернення 30 червня 2017 року Держказначейством надлишково виплаченої суми у розмірі 2 400 грн., борг складає 102 828 грн. 02 коп. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-402/031/2008 від 25 квітня 2008 року у розмірі 120 855 грн. 41 коп., а також з ОСОБА_5 стягнуто на користь ПАТ «ОТП Банк» державне мито у розмірі 1 208 грн. 55 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. (а.с. 5 - 6).

Южноукраїнським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за заявою стягувача від 31 травня 2013 року державним виконавцем була винесена постанова від 04 червня 2013 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення стосовно боржника ОСОБА_5

11 березня 2014 року на підставі заяви стягувача від 5 березня 2014 року державним виконавцем того ж відділу було відкрито провадження стосовно боржника ОСОБА_6

В межах цих виконавчих проваджень державним виконавцем на заробітну плату боржників було звернуто стягнення та погашення боргу проводилося шляхом перерахування щомісячних грошових сум з заробітної плати боржників на рахунок державної виконавчої служби.

З наданих до відзиву позивачем звітів ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Южно-Українська АЕС» № 1430, 1433, 1431, 1432 від 05 лютого 2018 року про здійснені відрахування та виплати вбачається, що за період з квітня 2014 року по березень 2017 року із заробітної плати ОСОБА_6 було стягнуто та перераховано Южноукраїнському ВДВС кошти у розмірі 105 228 грн. 02 коп. (а.с. 80-83).

В уточненій довідці Южноукраїнського ВДВС № 42411995 від 25 лютого 2019 року зазначено, що за період з 01 травня 2014 року по 01 червня 2017 року з ОСОБА_6 було стягнуто грошові кошти у сумі 102 828 грн. 02 коп. (з яких перераховано виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та борг на користь ПАТ «ОТП Банк») (а.с.84).

На підставі платіжного доручення № 2827 від 30 червня 2017 року Южноукраїнським ВДВС були повернуті ОСОБА_6 надмірно стягнуті кошти у розмірі 2 400 гр. (а.с.85).

Під час розгляду справи в апеляційному суду було витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк» інформацію щодо грошових сум перерахованих на погашення заборгованості за судовим рішенням від ОСОБА_6

Відповідно до отриманої довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» борг за судовим рішенням повернуто боржниками повністю. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на виконання рішення суду ОСОБА_6 за період з 03 червня 2014 року по 04 липня 2017 року було перераховано в загальному розмірі 89 548, 71 грн.

Таким чином, інші грошові суми пов'язані з примусовим виконанням судового рішення та стягувалися Южноукраїнським ВДВС на підставі приписів Закону України «Про виконавче провадження», зокрема це витрати виконавчого провадження та виконавчий збір.

Надана Южноукраїнським ВДВС на вимогу апеляційного суду інформація щодо перерахування в рахунок боргу стягувачу грошових коштів в розмірі 90 381,76 грн. не може бути взята до уваги, оскільки по-перше, матеріали справи містять декілька довідок Южноукраїнського ВДВС, які були видані як позивачу, так і відповідачу, з яких вбачаються різні суми грошових коштів, що були стягнуті на користь Банку, по-друге, інформація, що була викладена в наданих сторонам довідках не підтверджувалася будь-якими бухгалтерськими документами та не містила посилань на такі документи; по-трете, на вимогу апеляційного суду стягувач надав детальну довідку з посиланням на дати, підстави погашення заборгованості, розмір перерахованих коштів конкретним боржником з зазначенням прізвища особи, яка їх перерахувала.

Згідно до положень ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржника (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України).

Отже, як встановлено за судовим рішенням у позичальника ОСОБА_5 та поручителя за її грошовим зобов'язанням у ОСОБА_6 виник солідарний обов'язок перед кредитором - Банком щодо повернення кредитних коштів. На час звернення до суду боргові зобов'язання виконані. Частину боргу у розмірі 89 548, 71 грн. сплатив банку ОСОБА_6, а відтак він має право зворотної вимоги до іншого боржника - позичальника за зобов'язанням.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Таким чином стягнуті з позивача державним виконавцем суми виконавчого збору та витрати виконавчого провадження, за своїм визначенням пов'язані з примусовим виконанням судового рішення, не мають відношення до зобов'язань щодо повернення суми боргу кредитору, а тому не підлягають стягненню з ОСОБА_5, як солідарного боржника на користь іншого боржника у порядку регресу за відсутністю правових підстав для такого відшкодування.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про помилковість визначення розміру суми боргу, яка підлягає стягненню в порядку регресу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7, у зв'язку з чим рішення в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, в позовній заяві від 13 листопада 2018 року ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 борг у розмірі 118 451 грн. 76 коп., а суд стягує з відповідача на користь позивача борг у розмірі 89 548 грн. 71 коп., тобто задовольняє позовні вимоги ОСОБА_6 на 75,60% від заявлених вимог та з урахуванням сплаченого судового збору ОСОБА_6 за подачу позовної заяви у розмірі 1 184 грн. 51 коп. та судового збору сплаченого ОСОБА_5 за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 778 грн., з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 895 грн. 49 коп., з а ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 - 433 грн. 83 коп.

Отже з урахуванням перезаліку сум, що підлягають стягненню зі сторін, остаточно на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 461 грн. 66 коп. ( 895 грн. 49 коп. - 433 грн. 83 коп.).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в порядку регресу суми боргу та розподілу судових витрат змінити.

Зменшити суму боргу, який підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в порядку регресу зі 118 451 грн. 76 коп. до 89 548 (вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 71 коп., а також судовий збір з 1 934.00 грн. до 461 грн. 66 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 26 квітня 2019 року.