Справа №751/344/19
Провадження №2/751/459/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участі секретаря судового засідання Грищенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу № 751/344/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_5,

без участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3,

Стислий виклад позиції позивача і заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_1 об»єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.3-4). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.1994 року під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_6 придбали житловий будинок № 23 з надвірними будівлями по вулиці Дьошіна в селі Количівка Чернігівського району та області, який за договором міни від 28.04.2005 року обміняли на спірну квартиру і в якій разом з відповідачами синами з 09.06.2005 року постійно зареєстровані та проживають. Вказує, що 05.07.2018 року ОСОБА_3 помер і після його смерті відкрилася спадщина. Вважає, що 1/2 частина спірної квартири належить їй як спільне майно подружжя, а до спадкового майна належить 1/2 частина квартири, яку успадкував ОСОБА_2 за заповітом. Посилається на ст.ст.22, 25, 27-1, 28 КпШС України, ст.ст.60, 69-71 СК України, ст.ст.325, 355, 368, 372 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_5 подав відзив на позовну заяву (а.с.35-36) - позовні вимоги не визнає в повному обсягу і посилається, що 17.03.2005 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_6, а отже на час укладення 28.04.2005 року договору міни вони в шлюбі не перебували. Вважає, що оскільки шлюб було розірвано 05.07.2008 року, то вимоги про поділ майна заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив (а.с.46) в якому зазначає, що всі документи на квартиру зберігалися у чоловіка і незважаючи на те, що шлюб з ним розривали двічі, проживали ввесь час разом, іншого житла не має. Вказує, що під час укладення договору міни була присутня у нотаріуса, підписувала документи і вважала, що 1/2 частка квартири належить їй як спільне сумісне майно. Оскільки про порушення права дізналася лише після смерті чоловіка та після звернення до нотаріуса, то позовна давність має обчислюватись з моменту коли дізналась про порушення прав.

Відповідач ОСОБА_3 подав відповідь на відзив (а.с.48) в якому вказав, що доводи відповідача ОСОБА_2 не відповідають дійсності, оскільки ввесь час до смерті батька проживали в спірній квартирі та були обізнані, що вона є спільним майном батьків, про її реєстрацію за померлим батьком дізнався лише зі слів матері вже після його смерті.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката ОСОБА_5 подав заперечення на відповідь на відзив (а.с.57) в яких вказав, що ОСОБА_1 вже зверталась з аналогічним позовом, спірна квартира була набута поза шлюбом, вона 29.03.2014 року реєструвала шлюб з ОСОБА_7, з яким постійно проживала в місті Мена.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.01.2019 року провадження у даній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи без його участі (а.с.29), відповідь на відзив (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву (а.с.35-36), заперечення на відповідь на відзив (а.с.57).

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив (а.с.46), її представник адвокат ОСОБА_4 подала заяву про допит в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.61), під час підготовчого судового засідання заявила клопотання про витребування з Другої Чернігівської державної нотаріальної контори копії спадкової справи після померлого 05.07.2018 року ОСОБА_6 (а.с.62-64).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.03.2019 року (а.с.65) задоволено клопотання представника позивача, підготовче провадження у даній справі закрито.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі і виклала пояснення вказані в позовній заяві і відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі і виклали пояснення вказані у відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, визнання позовних вимог (а.с.92).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 подруга позивачки та її сестри, суду пояснила, що товаришують більше 30 років, близько разу на місяць спілкується з ОСОБА_1 Зі слів позивачки знає, що її спільне життя з покійним чоловіком не склалося, двічі з ним розлучалася. ОСОБА_1 розповідала, що в с. Количівка купили будиночок, нібито за гроші ОСОБА_6, всі родичі приводили цей будинок до ладу. Покійного чоловіка позивачки бачила рази 2, в їх квартирі не була, але ОСОБА_1 там проживала постійно, робила ремонти, їздила до Польщі на заробітки. Про шлюб позивачки з ОСОБА_1 повідомила, що з її слів знає про його фіктивність, але іноді вона їздила до міста Мена обробляти город. Спірну квартиру ОСОБА_1 ввесь час вважала спільною з чоловіком, про те, що вона в ній не має права на частку позивач, з її слів, дізналась лише в грудні 2018 року при зверненні до нотаріуса.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 сестра позивачки суду пояснила, що в с.Количівка сестра разом з чоловіком купили будиночок, в якому зробили ремонт, а потім поміняли на квартиру. Сестра в цій квартирі проживає постійно з двома дітьми, а її покійний чоловік часто йшов з дому до інших жінок, яких також водив до квартири. Шлюб з ОСОБА_1 у сестри був фіктивним, але не заперечує, що вона їздила до м.Мени обробляти город, за що і годувала дітей, виїжджала на заробітки до Польщі. Вказала, що сестра лише в грудні 2018 року дізналась від нотаріуса, що не має частки в квартирі. Зазначила, що про звернення сестри близько 10 років тому до суду про розподіл майна знає, оскільки була присутньою як її покійний чоловік виганяв з квартири, казав: «Хто ти така тут?», що і вимусило звернутися до суду задля підтвердження своїх прав.

Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; норми права застосовані судом та мотиви їх застосування; норми права на які посилались сторони, які суд не застосовував та мотиви їх незастосування.

14.07.1984 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Количівка по вулиці Дьошина № 23 (а.с.7).

28.04.2005 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11 уклали договір міни за умовами якого ОСОБА_11 обміняв житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться в с.Количівка по вулиці Дьошіна № 23 на квартиру 44 в будинку 25 «а» по вулиці 1 Гвардійської Армії в місті Чернігові. Міна проведена без грошової доплати (а.с.9).

З 09.06.2005 року в квартирі 44 в будинку 25 «а» по вулиці 1 Гвардійської Армії в місті Чернігові зареєстровані ОСОБА_14 дружина, ОСОБА_2 - син і ОСОБА_3 син (а.с.11).

З 16.03.1984 року по 17.03.2005 року і з 24.10.2005 року по 29.01.2008 року ОСОБА_11 і ОСОБА_15 (на даний час ОСОБА_1) перебували у шлюбі (а.с.12, 37, 93).

З 29.03.2014 року по 22.03.2016 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.6 на звороті).

За життя 03.04.2018 року ОСОБА_11 склав заповіт за змістом якого заповів усе своє майно ОСОБА_2 (а.с.78).

05.07.2018 року ОСОБА_11 помер (а.с.13) і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.71-80), в тому числі і на квартиру АДРЕСА_2.

При визначенні характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, що підлягають застосуванню суд виходить з такого:

Частина 3 статті 368 ЦК України, на яку посилається позивач, регулює правовий статус майна набутого подружжям за час шлюбу спільна сумісна власність, а ст.355 ЦК України дає визначення поняття та видів спільної власності, ч. 2 ст.372 ЦК України визначає розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

Із зазначеними нормами кореспондуються і норми статей 60, 69, 70, 71 СК України, які регулюють підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, щодо майна, набутого подружжям за час шлюбу; право саме подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя; способи та порядок поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Оскільки станом на 28.04.2005 року дату укладення договору міни ОСОБА_1 і померлий ОСОБА_11 в шлюбі не перебували, то до їх відносин не можуть застосовуватись ст.ст.60,69,70,71 СК України, ст.ст.355, 368, 372 ЦК України, а отже посилання позивача на зазначені норми суд до уваги не приймає.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд враховує, що не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 і померлий ОСОБА_11 станом на 28.05.2005 року проживали однією сім»єю, не перебували у будь-якому іншому шлюбі, а також, що квартира 44 в будинку 25 «а» по вулиці 1 Гвардійської Армії в місті Чернігові набута ними за час спільного проживання, позовні вимоги заявлялись з підстав набуття майна у шлюбі.

При вирішенні даного спору, судом також враховується, що з 29.03.2014 року по 22.03.2016 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.6 на звороті).

Норми статей 22, 25, 27-1, 28 КпШС (зазначені в позовній заяві) на дані правовідносини не поширюються, оскільки станом на дату укладення договору міни 28.04.2005 року, вони втратили чинність.

Аналізуючи зміст фактичних обставин даної справи в сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими.

Суд також вважає, що позивач пропустила трирічний строк звернення до суду із вимогами про поділ майна і відповідач ОСОБА_2 в особі його представника подав заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.35-36, 57). При цьому суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, яка обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Твердження позивача, які наведені нею у відповіді на відзив (а.с.46) та які підтримані її представником про те, що про порушення права ОСОБА_1 дізналася лише після смерті чоловіка та після звернення до нотаріуса, а отже не пропустила строку звернення до суду із даним позовом, повністю спростовуються ухвалами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.07.2007 року і від 30.08.2007 року (а.с.58,94). Зазначені ухвали суду свідчать що в 2007 році ОСОБА_2 (на даний час ОСОБА_1) О.І. зверталась з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частину квартири 44 в будинку 25а в місті Чернігові, що дає суду зробити висновок про її обізнаність щодо порушених, на її думку, прав. Вказаний висновок суду узгоджується із показами свідка ОСОБА_10, яка вказувала, що про звернення сестри до суду про розподіл майна знає, оскільки її покійний чоловік виганяв її з квартири, казав: «Хто ти тут така?». Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження заперечення померлим ОСОБА_6 права ОСОБА_1 на набуте майно, що було зареєстроване за ОСОБА_6 Зазначене свідчить про початок перебігу строку позовної давності саме в 2007 році. Решта показів свідка ОСОБА_10, покази свідка ОСОБА_8, звернення 09.01.2019 року із заявою про прийняття спадщини (а.с.78 на звороті), звернення 09.01.2019 року до приватного нотаріуса ОСОБА_16 (а.с.47) не спростовують зазначеного висновку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Оскільки позивачем у даній справі пропущено строк позовної давності і відповідачем ОСОБА_2 заявлено про застосування наслідків спливу цього строку, то суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити ще і з цієї підстави.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог і необхідність відмови в їх задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-80, 83, 84, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовити в повному обсязі.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова