Дата документу 24.04.2019
Справа № 320/7524/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Діденко Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Територіальний сервісний центр у м.Енергодарі № 2346, про визнання права власності на автомобільний причіп,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позовній заяві просить визнати за нею право власності на причіп ММЗ-81021, вартість якого становить 13 386 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог вона вказує на те, що придбала у відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2017 причеп ММЗ-81021, 1990 року випуску. Як потім стало відомо позивачці вказаний причіп не має реєстраційного номеру, через що їй було відмовлено у постановці його на облік в територіальному сервісному центрі, у звязку із чим позивачка звернулась до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи Територіального сервісного центру у м.Енергодарі № 2346 в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких причіп ММЗ-81021, 1990 року випуску, шасі № L0003936, відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на обліку не знаходиться та не знаходився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

14 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала причіп автомобільний ММЗ-81021, 1990 року випуску, у ОСОБА_2 за 13 000 гривень /а.с.13/, факт передачі грошових коштів по вказаному договору підтверджується копією розписки від 14 вересня 2017 року /а.с.14/.

Вказаний автомобільний причіп ММЗ-81021, 1990 року випуску, ОСОБА_2 придбав в магазині № 21 ЗОРО «Спорттовари» 13 квітня 1990 року, що підтверджується копією довідки-рахунку № 46793, копією свідоцтва про продаж та копією приймального акту /а.с.6-8/.

Однак, наданий позивачем договір купівлі-продажу автомобільного причепа ММЗ-81021, 1990 року випуску, від 14.09.2017 не є підтвердженням переходу права власності на спірний причіп від ОСОБА_2 до ОСОБА_1, оскільки відповідач в установленому законом порядку не здійснив державну реєстрацію причіпа на своє ім'я, не отримав на нього правовстановлюючі документи, сторони не укладали договір купівлі-продажу у встановленій законом формі, у зв'язку з чим не відбулось переходу права власності на спірний автомобільний причеп.

Крім цього, загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Зокрема, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання, які підписані від імені субєкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів субєктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; митна декларація; договір фінансового лізингу .

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Так, відповідач ОСОБА_2 не є власником майна відповідно до вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, оскільки не зареєстрував свої права на причіп у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб відповідач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному Цивільним кодексом України.

Таким чином, договір купівлі-продажу причепа, укладений у простій письмовій формі без реєстрації транспортного засобу, не свідчить про перехід права власності позивача на спірний причіп, а тому, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказаний причіп.

Встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобільного причепа в установленому порядку сторонами не укладався, цей причеп не знаходиться та не знаходився на обліку в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та не зареєстрований, як за відповідачем так і за позивачем, тому, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на причіп ММЗ-81021, 1990 року випуску.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 264, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 328, 334, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Територіальний сервісний центр у м.Енергодарі № 2346, про визнання права власності на автомобільний причіп відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватний підприємець, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа: Територіальний сервісний центр у м.Енергодарі № 2346, розташований за адресою: вул.Будівельників,21, м.Мелітополь.

СУДДЯ: