Справа № 486/364/18
Провадження № 24042019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Франчук О.Д.

при секретарі - Деменко К.Л., Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів,

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

21.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2017 року з вини відповідача, був пошкоджений належний йому автомобіль пікап-В марки «Mitsubishi L200», 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 . Вартість відновлюваного ремонту, станом на 06.03.2018 року, згідно звіту про оцінку майнової шкоди від 06.03.2018 року, склала 42 960.76 грн., з яких 12 412.26 грн. були відшкодовані страховою компанією СК «ВУСО». Зазначив, що матеріальний збиток склав 33 534.0 грн. та включає в себе також 1000 грн. - франшизи і 2000 грн. - вартість оцінки відновлюваного ремонту. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь зазначену суму матеріального збитку та судові витрати пов`язані з розглядом справи. Окрім того вважає, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 4 000 грн. і також просить стягнути з відповідача на свою користь.

В подальшому, з врахуванням висновку судової автотоварознавчої експертизи від 09.11.2018 року, позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму матеріального збитку у вигляді ринкової вартості відновлюваного ремонту у розмірі 47 920 грн., судові витрати та моральну шкоду (а.с. 205-207).

26.04.2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що пошкодження автомобіля позивача, згідно акту огляду транспортного засобу від 19-22 грудня 2017 року, є незначними, позивач продовжує користуватись своїм автомобілем. Отримавши страхове відшкодування від ПАТ «СК «ВУСО» в сумі 12 426.41 грн., він не оскаржив рішення страховика, погодившись з виплаченою сумою. Вважає, що сума виплачена страховиком, з врахуванням того, що автомобілю позивача більше 10 років, відповідає вартості пошкодженого майна. З часу виникнення ДТП відповідач не вчинив жодних дій щодо ремонту свого майна, хоча є заможною людиною, в противагу відповідача, який живе на одну заробітну плату, а витратив значні кошти на сплату судового збору, оцінку майна, послуги адвоката, замість того, щоб відремонтувати свій автомобіль та показати дійсну вартість його ремонту. В частині відшкодування моральної шкоди, вважає позов не доведеним (а.с. 113).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 повністю підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просив про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснив, що дійсно з його вини 08.12.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб позивача. Однак, він не погоджується з розміром матеріального збитку. Вказав, що одразу після ДТП, позивач отримавши страхове відшкодування погодився отримати від нього іншу частину, якої не вистачало на ремонт транспортного засобу, в сумі 18 790 грн., про що ним 20.02.2018 року була складена розписка. Однак, зважаючи на те, що позивач вимагав сплатити вказану суму негайно, а він не мав таких коштів, то відмовився платити за розпискою. Зараз же суму збитків вважає значно завищеною.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та зазначив, що не згоден з висновками судової автотоварознавчої експертизи, оскільки експертом були порушені методики проведення експертиз. Для визначення розміру матеріальних збитків, він використовував коефіцієнт 7, як для транспортних засобів до семи років з дати випуску. Однак автомобілю позивача більше 10 років, відповідно висновки експерта є хибними, а сума збитків значно завищеною. Також акцентував увагу на тому, що відповідно до ст. 107 ЦПК України, експерт має право отримувати докази лише звернувшись з відповідним клопотанням до суду, але в даному випадку, експертом використовувалась інформація отримана з власної ініціативи від приватної установи. Окрім того зазначив, що показники спідометру на момент вчинення ДТП та проведення експертизи не співпадають, що свідчить про використання позивачем, нібито непридатного до експлуатації транспортного засобу. Просив суд, надати належну оцінку висновку експертизи та відповідно до ст. 110 ЦПК України, відхилити його. Також вважав, що отримане позивачем страхове відшкодування повністю відповідає розміру отриманих пошкоджень його автомобіля, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

16.04.2018 року представник позивача звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 99)

17.04.2018 року представник відповідача звернувся з клопотання про надання додаткового строку для складання відзиву проти вимог позивача (а.с. 100).

25.04.2018 року представник позивача звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 111).

26.04.2018 року представник позивача звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 118).

06.06.2019 року представник позивача звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 134).

11.06.2018 року представник позивача надав клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів та звернувся з клопотанням про призначення судової товарознавчої експертизи (а.с. 135-137, 143-145).

05.12.2018 року представник позивача звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 201).

07.12.2018 року позивач звернувся з заявою про ознайомлення з висновком авто товарознавчої експертизи (а.с. 204).

11.12.2018 року представник відповідача звернувся з заявою про ознайомлення з судовою авто технічною експертизою (а.с. 212).

13.12.2018 року представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у кримінальному провадженні (а.с. 213).

16.01.2019 року суд отримав телефонограму від представника відповідача, який просив відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою відповідача ОСОБА_2 (а.с. 219).

13.12.2019 року представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с. 213).

05.02.2019 року представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в апеляційній інстанції (а.с. 225).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.03.2018 року, було відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого судового засідання (а.с. 95).

Ухвалою суду від 29.05.2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 129).

14.06.2018 року у справі призначена судова товарознавча експертиза та зупинено провадження у справ (а.с. 148-149).

Ухвалою суду від 26.11.2018 року відновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 199).

ІV.Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 08.12.2017 року о 17.50 год. водій автомобіля «Opel Ascona» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , під час руху по вул. Дружби в с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, в порушення вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не впевнився в безпечності свого маневру, при виїзді на перехрестя з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі транспортному засобу «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , який рухався по вул. Набережній Енергетиків в м. Южноукраїнську Миколаївської області, що є головною по відношенню до вул. Дружби в с . Костянтинівка, біляі кафе «Козацька рада», вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 25, 29).

Власником автомобіля «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17).

Внаслідок взаємної домовленості сторони виявили бажання скласти «Європотокол», що підтверджується також копіями письмових пояснень від 08.12.2017 року (а.с. 18, 26-28).

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 09.12.2017 року звернутого ОСОБА_1 на адресу СК «ВУСО», 19-22.12.2017 року був складений акт огляду колісного транспортного засобу, який містить перелік та характер пошкоджень автомобіля «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 39-40, 41-42).

Відповідно до страхового акту № 00912-24 від 26.01.2018 року та розрахунку страхового відшкодування складеного ПрАТ СК «ВУСО», у зв`язку з ДТП, яка мала місце 08.12.2017 року з вини водія забезпеченого ТЗ «Opel Ascona» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в сумі12 426.41 грн., що після утримання банківської послуги склало 12 412.26 грн. (а.с. 21, 23, 24, 30, 31).

06.03.2018 року на вимогу позивача, було проведено оцінку транспортного засобу «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , для визначення матеріальних збитків та складено Звіт № GR-83 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої КТЗ, згідно якого ринкова вартість даного транспортного засобу на дату оцінки склала 343 130.80 грн., вартість відновлювального ремонту склала 42 960.76 грн. (а.с. 48-88).

Представником відповідача 29.05.2018 року був долучений до матеріалів справи розрахунок страхового відшкодування, який був зроблений на підставі Ремонтної калькуляції та Розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi L200», 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 , складає 220 918.50 грн., вартість нового ДТЗ складає 574 160.00 грн., коефіцієнт фізичного зносу складає 0.62 (а.с. 125-126).

Представник позивача 11.06.2018 року долучив до матеріалів справи копію акту технічного огляду КТЗ із зазначенням складових та характеру пошкоджень та рахунок ТОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв» на оплату відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , ремонтних робіт з врахуванням вартості пошкоджених деталей, станом на 07.06.2018 року, який складає 54 268.8 грн. (а.с.138-139, 140).

09.11.2018 року була проведена судова автотоварознавча експертиза, щодо визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi L200», 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з пошкодженнями спричиненими внаслідок ДТП, яка сталась 08.12.2017 року, вартості автомобіля на момент ДТП, та встановлення причинного зв`язку технічних пошкоджень автомобіля з ДТП, яка сталась 08.12.2017 року (а.с.161-197). Згідно висновку експерта № 0141 від 09.11.2018 року вартість автомобіля на момент ДТП складала 269 147.00 грн. (а.с. 168), вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 59 332.52 грн. (а.с. 171). Що ж до визначення причинно-наслідкового зв`язку наявних пошкоджень автомобіля «Mitsubishi L200», 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1 з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 08.12.2017 року, експерт зазначив, що таке дослідження не входить до компетенції авто товарознавчої експертизи (а.с. 172).

V. Оцінка суду.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається зі страхового акту № 00912-24 від 26.01.2018 року, на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО», поліс обов`язкового страхування № АМ/2037915 від 21.10.2017 року (а.с. 30).

Статтею 16 Закону України «Про страхування», визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічне поняття наведене і у статті 979 ЦК України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов"язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

На виконання вимог закону ОСОБА_1 09.12.2017 року звернувся до страховика за виплатою страхового відшкодування (а.с. 39-40), яке отримав 26.01.2018 року (а.с. 23). Розмір відшкодування, згідно розрахунку СК «ВУСО», склав 12 426.41 грн. (а.с. 21, 31, 125).

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В судовому засіданні встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою склала 47 920.26 грн., з яких: розмір відновлювального ремонту за висновком експерта 59 332.52 грн., - розмір відшкодування отриманого від страховика 12 412.26 грн. + 1000 грн. франшиза.

Стаття 1192 ЦК України регламентує, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач обрав у даному випадку відшкодування вартості відновлюваних робіт, у розмірі визначеному висновком експерта.

Як зазначено, в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивачу завдана шкода неправомірними діями відповідача, та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Відповідно до п.15 вищезазначеної Постанови Пленуму, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Матеріали справи містять декілька варіантів ринкової вартості автомобіля «Mitsubishi L200», 2008 року випуску: згідно звіту оцінювача № GR-83 від 08.03.2018 року - вартість складає 343 130.80 грн. (а.с. 48), довідки розрахунку коефіцієнту зносу ДТЗ - 220 918.50 грн. (а.с. 126), висновку експерта № 0141 від 09.11.2018 року - 269 147.00 грн. (а.с. 171). Таким чином, суд приходить до висновку, що в будь-якому випадку ринкова вартість вказаного автомобіля значно перевищує вартість відновлювального ремонту, а тому приходить до висновку про доцільність відшкодування відновлювального ремонту.

При визначенні суми заподіяної шкоди внаслідок ДТП, суд бере до уваги висновок експерта від 09.11.2018 року № 0141, оскільки вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, та експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, в тому числі і щодо дачі завідомо неправдивого висновку.

Судом встановлено, що згідно зазначеного Звіту (а.с. 161-172), експерт приймав за основу термін експлуатації досліджуваного ТЗ з 05.2008 року на дату події 08.12.2017 року, що становить 9.58 р., вартість відновлювального ремонту ТЗ - 59 332.52 грн..

Також суд зазначає, що вартість відновлювального ремонту визначена експертом, майже співпала з розміром такого ремонту визначеного спеціалізованим сервісним центром ТОВ «ТД «Автосвіт Миколаїв» станом на 28.12.2017 року, який склав 54 268.08 грн. (а.с. 140).

Що ж до різниці автопробігу автомобіля позивача на момент вчинення ДТП та на час проведення експертизи, представник позивача повідомив в судовому засіданні, що позивач декілька раз звертався до спеціалізованого сервісного центру, для з`ясування умов та можливої вартості ремонту.

Таким чином, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позивач має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у розмірі 47 920.26 грн..

Окрім зазначеного, позивач вважає, що діями відповідача йому була завдана моральна шкода.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Припутень Є.В. оцінив завдану йому моральну шкоду в 4 000 грн..

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивач позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем з 08.12.2017 року, внаслідок його пошкодження, був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя та врегулювання спору, щодо відшкодування витрат на ремонт автомобіля.

З врахуванням викладеного суд вважає, що моральна шкода в сумі 4 000 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, а саме: за подання позову до суду - 1 410 грн. (а.с. 1).

У відповідності до ч.1, п.1), 2) ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, залучення спеціалістів, експертів та проведення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Представник позивача надав письмове обґрунтування суми витрат наданої ним правничої допомоги у розмірі 8 500 грн., що не оспорювалось відповідачем та представником відповідача в судовому засіданні, а тому підлягає стягненню на користь позивача.

Витрати за проведення судової товарознавчої експертизи склали 8 700 грн., які у зв`язку із задоволенням позову, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 156).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 47 920 грн., моральна шкода в сумі 4 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката 8 500 грн., витрати за проведення експертизи 8 700 грн. та витрати по сплаті судового збору 1 410 грн., а всього з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 70 530 грн..

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної безпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участі наземних транспортних засобів і складається з наступного: 47 920 грн. - відшкодування матеріальної шкоди; 4 000 грн. - відшкодування моральної шкоди; 8 500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката; 8 700 грн. - витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи; 1 410 грн. - витрати по сплаті судового збору, а всього в сумі 70 530 (сімдесят тисяч п`ятсот тридцять) гривень 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена Дмитрівна Франчук