Ухвала

25 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 342/1038/17

провадження № 61-7676ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, інтереси яких представляє ОСОБА_5, до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної терористичним актом,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»), про відшкодування майнової шкоди у розмірі 22 468,96 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 800,00 грн.

Рішенням Снятинського районного суду від 07 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

13 квітня 2019 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 342/1038/17 становить 35 268,96 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 342/1038/17 є малозначною в силу вимог закону.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 у касаційній скарзі зазначають, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа становить значний суспільний інтерес. При цьому вказують, що оскільки справа стосується питання, пов'язаного з великою кількістю осіб, які стають жертвами локальних терористичних актів та у даній справі підлягає застосуванню Закон України «Про боротьбу з тероризмом» за аналогією, незважаючи на те, що кримінальне провадження стосовно події, що сталася у с. Калинівка 27 вересня 2017 року відкрито за статтею «диверсія», а не за статтею «терористичний акт», оскільки положення Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є недосконалим, що може виправити відповідна судова практика. Проте ОСОБА_1, ОСОБА_2 не обґрунтовують, з урахуванням позовних вимог, чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та в чому проявляється значний суспільний інтерес справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду осіб, які подали касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики чи становить значний суспільний інтерес.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, інтереси яких представляє ОСОБА_5, до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної терористичним актом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат