У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В. В.

при секретарі Швидкій І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у справі про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк» Київська Русь» заборгованість, -

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду з указаною скаргою, мотивуючи її тим, що на протязі 2017 та 2018 років на виконанні Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебували виконавчі провадження з приводу виконання виконавчих листів Черкаського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ПФУ у Черкаській області заборгованості, в ході виконання яких державним виконавцем виносились постанови про накладення арешту на все майно. Наприкінці 2018 року скаржником вищевказана заборгованість була сплачена у повному обсязі, тому державний виконавець мав закрити всі виконавчі провадження. 07.03.2019 року скаржник звернувся до сервісного центру МВС у Черкаській області для отримання інформації про існування будь-яких заборон щодо реєстрації права власності на транспортні засоби, після чого скаржнику Регіональним сервісним центром МВС у Черкаській області надано витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №58622122, згідно якого значились чотири чинні заборони на відчуження всього майна, які накладені на підставі постанов Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчужувати. 07.03.2019 року скаржник самостійно отримав інформацію про відсутність будь-яких відкритих щодо нього виконавчих проваджень в Черкаському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

11.03.2019 року скаржник звернувся до Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області з метою скасування всіх накладених арештів, оскільки жодної заборгованості він не має, а раніше відкриті виконавчі провадження на даний час є завершеними. На що в зазначений день скаржником отримана відповідь про можливість скасування всіх накладених арештів протягом 2017 та 2018 років, окрім заборони під записом №3, яка накладена за ВП №48199887 від 28.07.2015 року, яка як було зазначено знімається лише судом. До цього часу скаржник не знав про існування виконавчого провадження ВП №48199887 від 28.07.2015 року. Відповіддю від 13.03.2019 року на заяву скаржника розяснено, що з 15.07.2015 року по 29.12.2016 року на виконанні у Черкаському районному відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області перебувало виконавче провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення із скаржника на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн. 05.10.2016 року накладено арешт на все майно боржника з підстави невиконання в добровільному порядку судового рішення. 29.12.2016 року державним виконавцем закрито виконавче провадження АСВП №48199887. Однак арешт, який був накладений в рамках вищевказаного виконавчого провадження знятий не був, так як законом не передбачено його зняття в цих випадках, а у Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області наразі відсутні правові підстави для його скасування, тому ДВС рекомендовано скаржнику звернутись до суду для вирішення цього питання. 18.03.2019 року Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області вилучено всі інші заборони на відчуження майна, які були під записами №4,5 та 6.

Тобто, лише 13.03.2019 року скаржник фактично дізнався про відкриття та виконання Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області провадження за №48199887 щодо нього, про його зміст, сторін виконавчого провадження та про наявність діючої постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесеної в ході його виконання. Дану постанову вважає незаконною та такою, що порушує його права, оскільки йому жодного разу не надсилались копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, а тому про встановлений 7 денний термін на добровільне виконання рішення він не міг знати. За таких обставин скаржник пропустив термін на добровільне виконання рішення суду не з власної ініціативи, а через бездіяльність державного виконавця, який без дотримання даних вимог закону про направлення постанови про відкриття ВП не мав право накладати арешт на майно. Посилаючись на ЗУ «Про виконавче провадження» вважає, що порушений порядок накладення арешту. Наявність арешту накладеного в ході виконання ВП №48199887 від 28.07.2015 року не дає скаржнику можливості у повній мірі здійснювати свої права власності, вільно розпоряджатись належним йому майном, що порушує його права. Просить суд поновити строк на оскарження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесену Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області під час виконання виконавчого провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн., який був пропущений з поважних причин. Та визнати неправомірною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесену Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області під час виконання виконавчого провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн. та зобовязати Черкаський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області її скасувати.

У судове засідання скаржник не зявився, через канцелярію суду його представник подав заяву про розгляд скарги без їх участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Старший державний виконавець Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та представник стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» у судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про день та час розгляду скарги у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили та відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши наявні у справі докази та матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 у своїй скарзі просить поновити строк на оскарження постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесену Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області під час виконання виконавчого провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн., який був пропущений з поважних причин. Згідно матеріалів справи та наявних у ній доказів, судом встановлено, що лише 13.03.2019 року скаржник фактично дізнався про відкриття Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області провадження за №48199887 щодо нього, а скаргу подано до суду 19.03.2019 року. Враховуючи, що згідно ч.4 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим законом, суд вважає, що строк на оскарження указаної постанови скаржником не пропущений.

Згідно із постановою від 29.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження №48199887 старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн.

Згідно із постановою від 29.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачові ВП №48199887, виконавчий лист від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн. повернуто стягувачу.

Постановою від 28.07.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №48199887 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58622122 від 07.03.2019 року під записами №№3,4,5,6 зазначені чотири чинні заборони на відчуження майна, власником якого є ОСОБА_1, які накладені на підставі постанов Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчужувати.

Як вбачається з Листа - відповіді Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 13.03.2019 року №6298/3, на заяву скаржника йому розяснено, що ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначений вичерпний перелік підстав для припинення арешту майна, згідно якої не передбачено зняття арешту з майна при поверненні виконавчого документа з підстав передбачених п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». В звязку з чим у Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відсутні правові підстави для задоволення заяви скаржника та зняття арешту з майна.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 року N 606-XIV, чинного на момент накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів скарги, на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 28.07.2015 року ОСОБА_1 мав заборгованість перед ПАТ «Банк «Київська Русь», а тому указана постанова відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 року N 606-XIV, чинного на момент накладення арешту).

Згідно ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 року N 606-XIV, чинного на момент накладення арешту) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 року N 606-XIV, чинного на момент накладення арешту) з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст.ст.386,391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 488 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що після повернення виконавчого документа стягувачу, останнім не вчинялись дії щодо стягнення боргу, а строк предявлення виконавчого документа до виконання сплив та стягувач по даний час не звертався із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Тому вважаю, що після закриття виконавчого провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн., державний виконавець мав би скасувати арешт. Разом з цим, існування указаного арешту обмежує права ОСОБА_1, як власника у його праві користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Оскільки стягувач не вживав заходів щодо стягнення заборгованості в межах процедури виконавчого провадження на майно боржника, тому суд вважає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесена Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області підлягає скасуванню.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати неправомірною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.07.2015 року, винесену Черкаським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області під час виконання виконавчого провадження №48199887 за виконавчим листом від 24.04.2012 року №2-2320/289/12, виданий Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість в сумі 282109,67 грн. та зобовязати Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області її скасувати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя: В. В. Морозов