Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 295/15524/16-ц

провадження № 61-40886св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на постанову апеляційного суду Житомирської області в складі колегії суддів: Талько О. Б., КоломієцьО. С., ОСОБА_9 від 19 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_10 звернулася до суду з указаним позовом, який в ході розгляду справи уточнила, та просила виділити їй в натурі у власність 59/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0524 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташовану за вказаною адресою, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 грудня 2012 року державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори Горай О. С. позивачу, як спадкоємцю за заповітом, були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 59/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0524 га. Водночас між співвласниками житлового будинку, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_6 існує фактичний порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, який існував ще до смерті спадкодавця - ОСОБА_12. Розподілити житловий будинок та земельну ділянку в натурі в добровільному порядку у позивача немає змоги за відсутності згоди відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2018 року позов задоволено. Виділено в натурі у власність ОСОБА_10 59/100 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2017 року № 742/04.17, складеного судовим експертом ОСОБА_13 Виділено в натурі ОСОБА_10 земельну ділянку площею 0,0524 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, відповідно до висновку судової будівельно-технічної те земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2017 року № 742/04.17, складеного судовим експертом ОСОБА_13 Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_10 була спадкоємцем першої черги після смерті її батька ОСОБА_14 та успадкувала 59/100 частин спірного будинку, а згідно зі статтею 364 ЦК України має право на виділ частки із цього майна.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, зазначив про те, що співвласниками спірного житлового будинку є ОСОБА_10, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, але позовні вимоги до ОСОБА_15 пред'явлені не були і позивач не ставив питання про його залучення, що свідчить про неналежний суб'єктивний склад цивільних процесуальних правовідносин.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_10 подала до Верховного суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що виділ частки в натурі позивачу ніяким чином не призводить до порушення прав та законних інтересів інших співвласників спірного будинку, оскільки між сторонами склався фактичний порядок користування спірним нерухомим майном, що мало своє відображення у висновках судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 295/15524/16-ц з Богунського районного суду м. Житомира.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року ОСОБА_6 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_10 на постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Зазначає, що апеляційним судом правильно встановлено, що виділ в натурі частки зі спільної часткової власності можливий лише за умови дотримання прав та інтересів всіх співвласників, однак ОСОБА_17 не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_10, ОСОБА_15 та ОСОБА_6

ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори 20 грудня 2012 року, належить 59/100 частин вказаного житлового будинку.

ОСОБА_6 набула у власність 33/100 частин вказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 23 листопада 1993 року.

На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Косигіним С.В. 07 серпня 2002 року, власником 8/100 частин спірного житлового будинку є ОСОБА_15

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2012 року ОСОБА_10 на праві власності також належить земельна ділянка, площею 0,0524 га, розташована по АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_1, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Місцевим судом призначено по справі судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої від 28 листопада 2017 рок № 743/04.17, експертом запропонований один варіант виділу в натурі належної позивачу частки житлового будинку, а також земельної ділянки.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Отже, вказані норми передбачають можливість виділу в натурі частки зі спільної часткової власності.

Окрім того, виділ в натурі частки зі спільної часткової власності можливий лише за умови дотримання прав та інтересів всіх співвласників

Висновок апеляційного суду про те, що рішення місцевого суду, яким виділено в натурі у власність позивачу частину житлового будинку зачіпає права та інтереси іншого співвласника нерухомого майна ОСОБА_15, до участі у справі який не залучений, є правильними. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, тому правильно відмовив в позові.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду прийнята без додержання норм матеріального і процесуального права та фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувана постанова апеляційного відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило