Справа № 629/6167/18
Номер провадження 2/629/310/19
23.04.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., позивача- Кучерявої І.Д., відповідача- Кучерявого Д.В., представника відповідача- Бусуєк Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки 16 грудня 2003 року розлучились. З 01 вересня 2018 року вона навчається на другому курсі денного відділення Лозівської філії Харківського-державного автомобільно-дорожнього коледжу та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Зазначила, що її батько ОСОБА_2 працює в «Лозівській дистанції сигналізації та зв'язку» регіональної філії «Південна залізниця», отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. У зв'язку з чим просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначила, що вона мешкає разом з матір'ю та неповнолітнім братом, якого утримує мати сама, від батька дитини будь-якої матеріальної допомоги не отримує. Також зазначила, що в навчальному закладі вона не отримує стипендії, до 18 річного віку відповідач сплачував на її утримання аліменти в розмірі ј частини своїх доходів та вважає, що він взмозі і надалі сплачувати аліменти в такому розмірі.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, надав відзив на позов, в якому зазначив, що чинним законодавством передбачено зобов'язання батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до 23 річного віку, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, у зв'язку з тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого має ще трьох малолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні, крім того, на його утриманні також знаходиться дружина, яка здійснює догляд за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим не працює та перебуває на обліку в УПСЗН Лозівської міської ради Харківської області. Його малолітні діти знаходяться на «Д» обліку в КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Лозова» та отримують постійне амбулаторне лікування. Також зазначив, що він із сім'єю мешкає у житловому будинку, та у зв'язку із занадто великою сумою вартості комунальних послуг у зимовий період, оформлює кредити для оплати цих послуг. В судовому засіданні відповідач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 грудня 2003 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.5).
Згідно копії свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).
З копії довідки №395 від 05.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 навчається з 01 вересня 2018 року в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на 2 курсі за спеціальністю 071 Облік і оподаткування на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання 2 роки 10 місяців, по 30.06.2020 року (а.с.7).
Згідно копії свідоцтва про шлюб від 06.10.2007 року ОСОБА_2 перебуває з ОСОБА_5 у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №407(а.с.32).
Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, в якому також зареєстровані ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджено довідкою про склад сім'ї КП «Житлова управляюча компанія» від 14.12.2018р.(а.с. 38).
З копій рахунків за комунальні послуги та посвідчення № АХ 008796 вбачається, що за вищевказаною адресою відповідачу, на якого оформлено особові рахунки, нараховуються комунальні платежі та він і ОСОБА_6 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей(а.с. 39-44).
З копій заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.02.2018р., від 14.12.2018р. та інформаційної картки вбачається, що відповідачем та його дружиною оформлено кредити в ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «Державний ощадний банк України»(а.с. 45-49).
Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_2 є батьком : ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.33-35).
З довідки КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Лозова» від 17.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_7(9 років) перебуває на «Д» обліку у дитячого імунолога та отримує постійне амбулаторне лікування та ОСОБА_9(6 років) перебуває на «Д» обліку у кардіолога(а.с. 37).
Дружина відповідача- ОСОБА_10., знаходиться на обліку в УПСЗН м. Лозова і отримує щомісячну допомогу при народженні 1-єї дитини: в червні та липні 2018р.-у розмірі по 2260,97 грн., в серпні-листопаді 2018р. - по 860 грн. щомісячно, що підтверджено довідкою УПСЗН від 19.12.2018р. № 01-42/09/3495(а.с. 36).
В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що відповідач на утримання позивачки сплачував аліменти до досягнення останньою повноліття в розмірі ј частки з усіх видів свого заробітку(доходу). Також не заперечувалася відповідачем обставина, зазначена позивачкою, про те, що на утриманні її матері -ОСОБА_4 перебуває також її неповнолітній син(брат позивачки).
Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 було зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Пунктом 16 ч.1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що працездатними особами є особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров'я здатні до активної трудової діяльності. Отже позивачка є працездатною особою.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ст. 6 ч. 1 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки позивачка є повнолітньою, тому не є абсолютним обов'язок її батька -відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на її утримання.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також передбачено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Позивачкою в обґрунтування фактичної потреби матеріальної допомоги в судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу та не надано доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня 2018 р.- 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 липня 2018 року - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018 року - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 липня 2018 року- 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років- 1626 гривень, дітей віком від 6 до 18 років- 2027 гривень, працездатних осіб - 1921 гривня.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей від другого шлюбу, двоє з яких перебувають на «Д» обліку у лікарів і отримують лікування, та дружину- Кучеряву Л.С., право якої на утримання від нього до досягнення дитиною, ОСОБА_9, трьох років, визначено ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, проте не має належного розміру прожиткового мінімуму для себе, дружини та неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач сплачує комунальні послуги за утримання житлового будинку, він та його дружина мають боргові зобов'язання перед банківськими установами.
З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов'язані зі сплатою аліментів, з метою не допущення порушення гідного рівня життя трьох малолітніх дітей відповідача, за який він несе відповідальність в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині-позивачці по справі, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити, що позивачка не позбавлена права вирішувати питання про стягнення аліментів з батька, у зв'язку із навчанням у подальшому в разі зміни майнового стану батька.
Також батько не позбавлений права у подальшому, за наявності для цього можливості, надавати у добровільному порядку позивачці будь-яку матеріальну допомогу у зв'язку із її навчанням тощо.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 6, 84, 199-200 Сімейного кодексу України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя С.А. Мицик