Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 261/5557/13-ц (261/6984/13-ц)

провадження № 61-22728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та порядку участі батька у вихованні дитини;

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та порядку участі батька у вихованні дитини.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Рішенням Петровського районного суду міста Донецька від 26 лютого

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено.

Визначено місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2014 року рішення Петровського районного суду міста Донецька від 26 лютого

2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно з матір'ю ОСОБА_4

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У задоволені позову ОСОБА_5 відмовлено.

У травні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі та витребувано з Петровського районного суду міста Донецька цивільну справу № 261/5557/13-ц (261/6984/13-ц).

Вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року не виконано в частині витребування справи через те, що Петровський районний суд міста Донецька знаходиться на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 (зі змінами та доповненнями), від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року

№ 56/0/38-14 та від 27 березня 2015 року № 19/0/38-15 «Про визначення територіальної підсудності справ», змінено територіальну підсудність справ Петровського районного суду міста Донецька та визначено територіальну підсудність за Краснолиманським міським судом Донецької області.

У відповідях Краснолиманського міського суду Донецької області

від 03 квітня 2015 року № 2973/15/01-22, від 28 липня 2015 року

№ 7494/15/01-22 та від 24 листопада 2015 року № 11818/15/01-23 на запит Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-22546ск14 зазначено про неможливість надіслання справи

№ 261/5557/13-ц, оскільки до Краснолиманського міського суду Донецької області зазначена справа з Петровського районного суду міста Донецька не передавалась.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У травні 2018 року зазначену касаційну скаргу із доданими до неї матеріалами у справі № 261/5557/13-ц (261/6984/13-ц) передано до Верховного Суду.

Станом на 27 червня 2018 року через тимчасову окупацію частини території України справа на адресу суду касаційної інстанції така і не недійшла, що унеможливлює її розгляд у касаційному порядку Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду.

У зв'язку з наведеним, ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року направлено до Краснолиманського міського суду Донецької області копії матеріалів касаційного провадження у справі № 261/5557/13-ц (261/6984/13-ц) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та порядку участі батька у вихованні дитини; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року відрито провадження у вказаній справі. Справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області

від 25 вересня 2018 року втрачене провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та порядку участі батька у вихованні дитини; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відновлено лише в частині рішення Петровського районного суду міста Донецька від 26 лютого 2014 року, ухвали Апеляційного суду Донецької області від 17 квітня 2014 року про відкриття апеляційного провадження, рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2014 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення

у справі «Воловік проти України», 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України уразі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою статті 494 ЦПК України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Оскільки судове провадження у справі відновлено частково і розгляд касаційної скарги неможливий, відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня

2014 року касаційне провадження підлягає закриттю.

Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним в ухвалі об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року

в справі № 111/2150/13-ц (провадження № 61-24083сво18).

Керуючись статтями 260, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Донецької області

від 28 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та порядку участі батька у вихованні дитини; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк