КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/5309/18 головуючий у суді І інстанції: Шереметьєва Л.А.
провадження №22-ц/824/4894/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 08 січня 2019 року у складі судді Шереметьєвої Л.А. у справі за позовом ОСОБА_3 до Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва про визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва, обґрунтовуючи його тим, що з вересня 2010 року вона працює у Навчально-виховному комплексі допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва на посаді керівника гуртка. 03 листопада 2017 року вона була змушена невідкладно звернутися до лікаря та з метою своєчасного попередження про це, вона зателефонувала на міський телефонний номер керівництва, однак на її дзвінок ніхто не відповів. У зв'язку з цим вона зателефонувала черговому працівнику ОСОБА_4, якому повідомила про своє погане самопочуття і про те, що може запізнитися на заняття. Після прийому ліків та відвідування лікаря її самопочуття покращилося і вона вирішила прийти на роботу, де біля кабінету її очікували директор закладу ОСОБА_5, заступник директора ОСОБА_6, завуч ОСОБА_7, голова профспілки ОСОБА_8 та керівник гуртка ОСОБА_9 Директор повідомила її, що за наслідками її запізнення на роботу без поважних причин буде складено відповідний акт, а її пояснення про погане самопочуття до уваги взяті не будуть. Зі змістом акту вона ознайомлена не була, пропозицій від директора щодо надання письмових пояснень про причини запізнення не було, що, на її думку, є порушенням ст. 149 КЗпП України. Крім того, зазначила, що з наказом про оголошення догани її ознайомлено не було. Вважає, що наказом відповідача від 03 листолпада 2017 року №103 її незаконно та безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оскільки порушень трудової дисципліни вона не вчиняла, а вимушено зверталася до лікаря, про що свідчить довідка від 23 лютого 2018 року про проходження нею невідкладного лікування.

Також, у листопаді 2017 року відповідач не виплатив їй премію із фонду заробітної плати. Вважає, що такі дії відповідача пов'язані з тим, що вона з вересня 2017 року неодноразово вказує на необхідність покращення матеріального забезпечення гуртка образотворчого мистецтва та надання іншого кабінету, який з вересня 2017 року не використовується та більш пристосований для проведення занять з образотворчого мистецтва. 28 листопада 2017 року вона звернулася з цього приводу за роз'ясненнями до голови профспілки ОСОБА_8, яка 02 грудня 2017 року повідомила її про те, що члени профкому були не згодні із запропонованим відповідачем розподілом грошової винагороди за 2017 рік з фонду економії заробітної плати, однак керівництво відмовилося врахувати зауваження профспілки. Це змусило її 02 грудня 2017 року та 15 грудня 2017 року звернутися до Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації та Солом'янської районної у місті Києві профспілки працівників освіти і науки України,від якої отримала відповідь, що премії вона була позбавлена відповідно до п.3.4 Положення про преміювання працівників Навчально-виховного комплексу в зв'язку з застосованим дисциплінарним стягненням. Надана роботодавцем розшифровка її заробітної плати за грудень 2017 року вказує на те, що за грудень 2017 року їй було виплачено премію із фонду заробітної плати, хоча відповілно до ч.3 ст.151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. Факт виплати їй премії у грудні 2017 року, на її думку, свідчить про те, що 03 листопада 2017 наказу про оголошення догани не було та цей наказ було сфальсифіковано для надання пояснень за її запитами до Управління освіти Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації та Солом'янської районної у місті Києві профспілки працівників освіти і науки України. Безпідставне оголошення їй догани спричинило для неї значні негативні моральні та матеріальні наслідки, оскільки вона позбавлена премії у листопаді 2017 року та може бути позбавлена премії протягом строку дії догани.

Тому, позивач ОСОБА_3 просила суд визнати незаконним наказ Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді м. Києва від 03 листопада 2017 року №103 «Про застосування дисциплінарного стягнення» та оголошену їй цим наказом догану; визнати незаконним наказ Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді м. Києва від 07 листопада 2017 року №104 «Про преміювання працівників НВК» у частині позбавлення її премії.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 08 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати, і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Вказує, що з п'яти підписантів акта від 03 листопада 2017 року, яким встановлено факт її відсутності на роботі, лише двоє перебували на робочому місці. Вважає, що 03 листопада 2017 року відповідач зарахував позивачу повний робочий день та здійснив оплату у повному обсязі. Вважає, що суд не врахував, що тривалість щоденної роботи визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіком змінності, і дійшов помилкового висновку про те, що початок робочого дня є 10 годин 40 хвилин. Вказує, що її не було виключено з числа премійованих осіб.

Навчально-виховний комплекс допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_3 своєї відсутності на роботі не спростовувала, і поважності причин відсутності на роботі до 15 години 45 хвилин будь-якими доказами не довела, порушень трудового законодавства з боку роботодавця при накладанні дисциплінарного стягнення на позивача встановлено не було.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності із положеннями статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

У даній справі трудові правовідносини щодо застосування відповідних заходів стягнення регулюються КЗпПУ.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 139 КЗпПУ передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень статті 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Статтею 1471 КЗпПУ визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Згідно із положеннями статті 148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до статті 149 КЗпПУ до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про те, що трудовою дисципліною передбачено додержання правил внутрішнього трудового розпорядку. Тому до працівника можна застосувати положення статті 147 КЗпПУ за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при обранні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган (відповідач у справі) на власний розсуд визначив ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду.

Судом установлено, що 03 листопада 2017 року ОСОБА_3 була відсутня на робочому місці з 10 години 40 хвилин до 15 годин 50 хвилин, в зв`язку з чим був складений акт за підписами керівника установи, заступником керівника, голови профспілки ОСОБА_8 та керівника гуртка ОСОБА_9.

В цьому ж акті було зазначено, що ОСОБА_3 з`явилася на роботі о 15.50, була ознайомлена з актом, однак відмовилася надати пояснення з приводу причин відстуності на роботі.

Наказом №103 від 03 листопада 2017 року за допущене порушення трудової дисциплінаи до ОСОБА_3 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до Акту, складеного 01 грудня 2017 року, ОСОБА_3 відмовилася від ознайомлення з даним наказом.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства у сукупності із наявними у матеріалах справи доказами, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, що є підставою для застосування відповідного дисциплінарного стягнення.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_3 не заперечувала своєї відстуності на роботі в зазначений в акті час, а саме з початку робочого дня і до 15 години 45 хвилин.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушень трудових прав ОСОБА_3, шляхом оголошення догани, з боку відповідача.

Також, слід вказати, що правовідносини щодо преміювання працівників у даному конкретному випадку регулюються КЗпПУ, Законом України «Про оплату праці» та внутрішнім Положенням про преміювання працівників.

Відповідно до частин другої та третьої статті 97 КЗпПУ форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Указані норми кореспондуються із статтею 15 Закону України « Про оплату праці».

Згідно зі статтею 143 КЗпПУ до працівників підприємств, установ, організацій можуть застосовуватись будь-які заохочення, що містяться в затверджених трудовими колективами правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при проведенні заохочень до працівників (преміюванні) власник або уповноважений ним орган (відповідач у справі) на власний розсуд визначає розмір таких заохочень та їх належність працівникові за відповідний проміжок часу, оскільки такі дії є правом, а не обов'язком власника.

Відповідно до статті другої ЗУ «Про оплату праці» додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.3.4 Положення про преміювання працівників Навчально - виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва, затверджених директором НВК 04 листопада 2016 року, працівники можуть бути позбавлені премії у таких випадках: порушення трудової дисципліни; порушення або невиконання Статуту НВК; невиконання наказів, розпороджень або вказівок членів адміністрації; негативі міжособистісні відносини з суб'єктами навчального процесу; обґрунтовані претензії до медпрацівників з боку батьків учнів.

Судом установлено, що протягом часу роботи керівником гуртка ОСОБА_3 мала зауваження по роботі, що підтверджується доповідними записками заступника директора НВК ОСОБА_6 від 19 вересня 2017 року щодо проведення днів відкритих дверей 09 вересня 2017 року з метою залучення дітей до НВК, де зазначено про запізнення ОСОБА_3 на роботу, не підготовлення матеріалів та непроведення майстер-класу, що є порушенням наказу від 21 серпня 2017 року №62; заступника директора ОСОБА_6 від 24 січня 2018 року щодо ухилення від складання плану на II півріччя 2018 року; заступника директора з навчально-виховної та методичної роботи ОСОБА_10 від 12 лютого 2018 року щодо ухилення від проведення районного етапу Всеукраїнського конкурсу дитячого малюнка «Охорона праці очима дітей» та порушення наказу від 26 січня 2018 року № 10; щодо самовільного внесення виправлень в журналі виходу на роботу; самовільного винесення з учбового класу мольбертів.

Також установлено, що на підставі наказів Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва від 23 лютого 2018 року №27 та 17 квітня 2018 року №53 були проведені перевірки скарг, що надійшли протягом 2017-2018 навчального року щодо ОСОБА_3

З наказу Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва від 03 листопада 2017 року №103 «Про застосування дисциплінарного стягнення» вбачаться, що за вчинений проступок ОСОБА_3 премії позбавлена не була.

Не позбавлялася вона премії і відповідно до наказу Навчально-виховного комплексу допрофесійної підготовки та технічної творчості молоді міста Києва від 07 листопада 2017 року №104 «Про преміювання працівників НВК».

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені норми законодавства у сукупності із наявними у матеріалах справи доказами, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог ОСОБА_3 щодо визнання недійсним наказу в частині позбавлення її премії.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності будь-яких порушень трудових прав ОСОБА_3 з боку відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що з п'яти підписантів акта від 03 листопада 2017 року, яким встановлено факт її відсутності на роботі, лише двоє перебували на робочому місці, відхиляються апеляційним судом, оскільки такі доводи не підтверджуються жодними наявними у матеріалах доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що тривалість щоденної роботи визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіком змінності, і дійшов помилкового висновку про те, що початок робочого дня є 10 годин 40 хвилин, також спростовуються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, наказом №84 від 18 вересня 2017 року рішенням зборів трудового колективу були затверджені Правила внутрішнього трудового розпорядку та встановлено час початк роботи для керівників гуртків за 20 хвилин до початку занять.

З указаним наказом ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчить її підпис.

Наказом №96 від 20 жовтня 2017 року для організованого та ефективного проведення навчально-виховного процесу під час канікул всі керівники гуртків зобов`язані забезпечити проведення навчально-виховного процесу під час канікул з 30 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року в дні, які визначено розкладом занять на 2017-2018 навчальний рік, час проведення занять встановлено з 11 години 00 хвилин.

Таким чином, апеляційний суд вказує, що початком робочого дня для керівників гуртків 03 листопада 2017 року, у тому числі і для ОСОБА_3, було 10 годин 40 хвилин.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивача не було виключено з числа премійованих осіб приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_3 не було позбавлено премії, а тому її вимоги у цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи наявна довідка про проходження лікування в стоматологічній клініці 03 листопада 2017 року у першій половині дня, також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки указана довідка №б/н датована саме 23 лютого 2018 року, і під час прийняття оспорюваних наказів 03 листопада 2017 року відповідачем, у останнього були відсутні відомості щодо проходження лікування та часу перебування в лікувальному закладі.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що статтею 149 КЗпПУ не передбачено конкретних вимог, що мають бути враховані при визначенні ступеню тяжкості вчиненого проступку. Так, врахувавши відсутність позивача на робочому місці, відповідач у справі вважав, що наявні всі підстави для застосування заходу стягнення у вигляді догани, і критерії для визначення ступеню тяжкості у законодавстві відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Трудові права позивача не були порушені відповідачем при накладанні дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 08 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «24» квітня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк О.І. Сліпченко