Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 522/8663/16-ц

провадження № 61-2044св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - ТОВ «Інфокс»), у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати відповідача опломбувати водомір, що встановлений за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до складеного відповідачем акта № 25 від 13 лютого 2015 року, попередити відповідача про припинення погроз щодо відключення води за вказаною адресою, та з'ясувати обставини, на підставі яких відповідач нарахував позивачу борг за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі понад 6 500,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач відмовився проводити роботи з монтажу колодязя із запірною арматурою за власний рахунок, у зв'язку з чим роботи з установки водомірного вузла за вказаною адресою, передбачені розробленим відповідачем проектом, не виконано. Позовні вимоги щодо погроз зі сторони відповідача щодо відключення будинку позивача від централізованої системи водопостачання та водовідведення є недоведеними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року скасовано в частині відмови у зобов'язанні відповідача підключити та опломбувати водомір та надалі проводити розрахунок за спожиту воду за показниками лічильника.

Ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ТОВ «Інфокс» підключити та опломбувати водомір по вул. Єнісейській, 2 у м. Одесі і у подальшому здійснювати розрахунок за спожиту воду відповідно до показів приладу обліку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що представником відповідача не надано переконливих доказів того, що під'єднання водомірного вузла можливо лише з вулиці Вільямса, тобто здійснення позивачем значних витрат за прокладення водопровідної труби та будівництво колодязя із запірною арматурою на значній відстані від його будинку викликано необхідністю, невиконання цієї умови може спричинити для відповідача або самого позивача негативні наслідки.Відмова позивачу у під'єднанні та опломбуванні водоміра, а, відповідно, і здійснення обліку спожитої води за показами водоміра істотно порушує права позивача та вимоги статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Будучи монополістом із постачання у місті питної води, відповідач позбавляє сім'ю позивача нормального існування через відсутність можливості користування питною водою в обсязі, потрібному для задоволення життєво необхідних потреб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

05 грудня 2017 року ТОВ «Інфокс» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року в частині позову щодо зобов'язання ТОВ «Інфокс» підключити та опломбувати водомір та надалі проводити розрахунок за спожиту воду згідно з показами приладу обліку скасувати, ухвалити нове рішення, яким у цій частині позову відмовити. В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

07 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року звернувся ОСОБА_3, просить скасувати борг за раніше надані послуги ТОВ «Інфокс», зобов'язати відповідача переробити проект, який йому вручено 16 березня 2017 року в Приморському районному суді м. Одеси, відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року в частині опломбування лічильника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 грудня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою ТОВ «Інфокс» у вказаній справі відкрито касаційне провадження.

15 січня 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

22 січня 2017 року ухвалою Верховного Суду у цій справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3

06 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п'яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи ТОВ «Інфокс», викладені у касаційній скарзі

У касаційній скарзі ТОВ «Інфокс» зазначено, що апеляційним судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Відповідач не проектував вартість монтажу водоміра, а лише за заявою позивача виготовив проект водомірного вузла. Помилковим є висновок суду апеляційної інстанції, що при проектуванні вартості монтажу водоміра згідно з оплаченою позивачем вартістю робіт та комплектуючих, не розраховано і включено до оплати вартість монтажу колодязя із запірною арматурою та водопроводу від вул. Єнісейської до вул. Вільямса на відстані приблизно 25 метрів відповідно до наданого проекту від домоволодіння позивача і до місця «сліпої врізки», у тому числі і через вулицю Вільямса. Послуги з монтажу водолічильника є платними. Посилаючись на положення статті 309 ЦПК України 2004 року, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, апеляційним судом не зазначено, які саме висновки суду не відповідають обставинам справи. При ухваленні рішення щодо зобов'язання відповідача підключити та опломбувати водомір і надалі проводити розрахунок за спожиту воду згідно з показами лічильника, суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, адже позивач не просив суд зобов'язати відвідача надалі проводити розрахунок за спожиту воду згідно з показами лічильника. Законодавством не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Зобов'язавши відповідача підключити та опломбувати водомір, апеляційним судом неправильно витлумачено пункт 5.7. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, оскільки зазначеним пунктом передбачено, що ці роботи є платними та здійснюються за рахунок споживачів. Посилання суду апеляційної інстанції на статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є неправильним, оскільки предмет регулювання цієї статті не стосується предмету спору.

Доводи ОСОБА_3, викладені у запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Інфокс»

У запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Інфокс» ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, визнати недійсним проект встановлення водомірного вузла за адресою: АДРЕСА_1 на приватний будинок позивача та зобов'язати ТОВ «Інфокс» виконати проект згідно з рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року, опломбувати водомір, встановлений в огорожі позивача. Зобов'язати ТОВ «Інфокс» припинити погрожувати родині позивача відключити воду.

Вказані заперечення на касаційну скаргу мотивовано тим, що правова позиція відповідача по суті спору є такою, що порушує права позивача на повагу до його гідності та особистого життя.

Доводи ОСОБА_3, викладені у касаційній скарзі

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що не погоджується із судовим рішенням апеляційної інстанції в частині нескасування нарахованого боргу за воду.

Доводи ТОВ «Інфокс», викладені у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 ТОВ «Інфокс» просить рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у позові позивача щодо відміни або значного зменшення боргу за воду залишити без змін, касаційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу мотивовано тим, що позивач у касаційній скарзі не зазначив, у чому саме полягає неправильне застосування судами першої інстанції та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права. У прохальній частині скарги позивач зазначив позовні вимоги, які раніше не заявляв у справі. Пояснення відповідача щодо розрахунку суми боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2011 року до 31 жовтня 2016 року детально досліджено судом, за результатами чого судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення про відмову у позові, яке апеляційний суд залишив без змін в цій частині.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 проживає у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1, є споживачем послуг водопостачання за вказаною адресою, і нарахування за ці послуги здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_1, відкритим відповідачем на ім'я позивача. Нарахування здійснюється на підставі укладеного сторонами договору на послуги водопостачання № 17783 від 09 жовтня 2009 року, згідно з нормативами (нормами) споживання із розрахунку па п'ятьох зареєстрованих осіб з урахуванням площі поливу 188 кв. м та відповідно до чинних тарифів.

У період з 01 січня 2012 року до 30 квітня 2016 року відповідач здійснював нарахування позивачу за вказані послуги з урахуванням пільги у розмірі 50% «Багатодітні сім'ї».

З 01 травня 2016 року пільга у розмірі 50 % «Багатодітні сім'ї» при нарахуванні відповідачем позивачу оплати за надані послуги не враховувалась, оскільки позивачу призначено субсидію з 01 травня 2016 року до 31 грудня 2016 року.

13 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою на виготовлення проекту встановлення водомірного вузла за адресою: АДРЕСА_1, та на підставі цієї заяви позивачем отримані: рахунок № ЦР-0000062 від 16 квітня 2015 року на 440,00 грн за обстеження та проектування місця встановлення водомірного вузла, та рахунок № ПС?0000246 від 16 лютого 2015 року на 360,00 грн за розгляд проекту водомірного вузла (узгодження), які були оплачені позивачем 26 лютого 2015 року.

05 травня 2015 року інженером-проектувальником відділу проектування Департаменту комерційної діяльності ТОВ «Інфоркс» виконано обстеження об'єкта за адресою: АДРЕСА_1, під час якого встановлено, що на водопровідній мережі позивача, у точці підключення до вуличної мережі водопроводу, відсутній колодязь з запірною арматурою, який повинний бути розташований згідно з пунктом 12.30 Державних будівельних норм України ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання, зовнішні мережі та споруди», а також згідно з вимогами Управління «Водозбут», що зафіксовано відповідним актом обстеження об'єкта від 05 березня 2015 року.

Інженер-проектувальник проінформував позивача, що для розробки та узгодження проекту встановлення водомірного вузла потрібно виконати цілий комплекс робіт з монтажу колодязя з запірною арматурою з вул. Вільямса у м. Одесі від місця «сліпої врізки» за рахунок заявника.

При проектуванні вартості монтажу водоміра відповідно до оплаченої позивачем вартості робіт та комплектуючих не було розраховано і включено до оплати вартість монтажу колодязя із запірною арматурою та водопроводу від вул. Єнісейської до вул. Вільямса на відстані приблизно 25 метрів, згідно з наданим проектом від домоволодіння позивача і до місця «сліпої врізки», у тому числі і через вулицю Вільямса.

Орієнтовна вартість монтажу колодязя із запірною арматурою та водопроводу від вул. Єнісейської до вул. Вільямса на відстані приблизно 25 метрів, згідно з наданим проектом від домоволодіння позивача і до місця «сліпої врізки», у тому числі і через вулицю Вільямса, становить приблизно 80 000, 00 грн.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства та багатодітним батьком. На його утриманні знаходиться троє дітей. Сім'я перебуває на обліку як малозабезпечена та періодично отримує державну матеріальну допомогу на оплату комунальних послуг.

Апеляційним судом, також встановлено, що за умови оплати водокористування залежно від кількості членів сім'ї та площі земельної ділянки у сезон поливу, оплата складає у середньому 376,91 грн, в той час як фактичне використання сім'єю води складає приблизно 12 куб. м за місяць, вартість якої 87,96 грн, що підтверджується актами, складеними органом самоорганізації населення комітету мікрорайону «Золотий берег» 08 квітня 2017 року та 06 травня 2017 року, що майже у чотири рази менше розрахованої плати без приладу обліку, і становить для багатодітної родини надмірний тягар.

Відмову позивачу в розробленні та узгодженні проекту встановлення водомірного вузла відповідач обґрунтовував тим, що позивачу необхідно виконати цілий комплекс робіт з монтажу колодязя із запірною арматурою з вул. Вільямса у м. Одеса від місця «сліпої врізки» за рахунок коштів позивача.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, заперечення та відзиву на них, зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «Інфокс» підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

За змістом положень пункту 1 частини першої статті 13 Закону комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

Права і обов'язки споживачів визначено статтею 20 Закону.

За змістом пунктів 1, 2, 5, 6, 8 частини першої статті 20 Закону споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Права і обов'язки виконавців комунальних послуг та управителів визначено статтею 21 Закону.

Згідно із пунктами 4, 8 частини першої статті 21 Закону виконавець комунальної послуги має право: вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних і протипожежних правил та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Відповідно до пунктів 1, 4, 6, 10 частини другої статті 21 Закону виконавець комунальної послуги, зокрема, зобов'язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити опломбування водоміра, встановлено відповідно до акта № 25, для виміру витрат води як споживача послуг централізованого водопостачання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначено Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 № 190 (далі - Правила).

Вказаними правилами передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію (пункт 5.1. Правил); вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу (пункт 5.2. Правил).

Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконуються відповідно до вимог державних будівельних норм. Приймання в експлуатацію вузла обліку та реєстрація засобів обліку здійснюються за участю представника виробника (пункт 5.5. Правил); установка засобів обліку здійснюється відповідно до проекту, погодженого виробником (пункт 5.7. Правил).

Виробник (виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення) - суб'єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно із встановленими судами обставинами позивач звернувся до відповідача із заявою про виготовлення проекту встановлення водомірного вузла, на підставі якої йому видано рахунки на оплату послуг з обстеження та проектування місця встановлення водомірного вузла та за розгляд проектування водомірного вузла.

Таким чином, здійснивши оплату цих рахунків, позивач, як встановлено судом першої інстанції, оплатив послуги з проектування встановлення водомірного вузла, а не послуги із його встановлення.

Таким чином, при здійсненні обстеження заявленого позивачем місця розташування вузла водообліку, встановлення та інформування інженером-проектувальником позивача про необхідність здійснення низки додаткових заходів не свідчить про порушення прав позивача.

Обладнання вузла обліку, відповідно до пункту 5.3. Правил, здійснюється за рахунок споживачів.

Вказуючи на те, що при проектуванні вартості монтажу водоміра згідно з оплаченої позивачем вартості робіт та комплектуючих, не було розраховано і включено до оплати вартість монтажу колодязя із запірною арматурою та водопроводу від вул. Єнісейської до вул. Вільямса, суд апеляційної інстанції наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем прав позивача і скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону.

Те, що позивач є інвалідом другої групи дитинства та багатодітним батьком, за відсутності пільг на вказані послуги, не звільняє його від обов'язку дотримуватись вимог, встановлених Правилами.

Суд апеляційної інстанції, при цьому, безпідставно послався на порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказаною нормою передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя, до житла і кореспонденції, тоді як про порушення вказаних прав, позивач в суді не заявляв.

Посилаючись на те, що відповідачем не доведено, що під'єднання водомірного вузла можливо лише через вул. Вільямса, судом апеляційної інстанції не враховано факту (встановленого судом першої інстанції) розроблення відповідачем проекту установки водомірного вузла по АДРЕСА_1 за яким позивач відмовився проводити здійснювати установку водоміра за власний кошт.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильним, тоді як апеляційний суд скасував рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ТОВ «Інфокс» підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі; касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року скасувати, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В.Ступак