Справа № 130/2812/18
Провадження № 22-ц/801/677/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуСправа № 130/2812/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Зайцева А. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Сенько Л. Ю. від 05 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

28 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернулась з цим позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в 1960 році її дідові ОСОБА_4 була надана в користування квартира АДРЕСА_1. З часу свого народження і дотепер вона проживає у цій квартирі. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 червня 2005 року Жмеринське підприємство «Експрес» було зобовязано укласти з нею договір найму зазначеної квартири.

Оскільки квартирою заволоділа добросовісно, безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном протягом 10 років, просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правовідносини з користування комунальним житлом регулюються параграфом 1 глави 58 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Житловим кодексом України (далі ЖК України), а набуття права власності на житлові приміщення Законом України вiд 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482-XII).

Оскільки Жмеринською міською радою Вінницької області рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_1 не приймалось, то підстав для застосування положень статті 344 ЦК України до правовідносин сторін не має, а ОСОБА_3 може реалізувати своє право на приватизацію цієї кватрири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на ті ж обставини, що і у позовній заяві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 8 червня 2005 року задоволено позов ОСОБА_3 до Жмеринського підприємства «Експрес», зобовязано Жмеринське підприємство «Експрес» укласти з ОСОБА_5 договір найму квартири АДРЕСА_2 (а. с. 8 9).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Жмеринський комбінат комунальних послуг» (далі ТОВ «УК «ЖККП»») № 443 від 03 липня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації в АДРЕСА_3, за цією адресою зареєстрований та проживає її син ОСОБА_6 (а. с. 13 17).

За змістом позовної заяви та матеріалів справи, зокрема довідки ТОВ «УК «ЖККП»», видно, що спірна квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Жмеринки Вінницької області.

Статтями 335, 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, або на майно, що придбано добросовісним набувачем і у витребуванні якого власнику було відмовлено.

Правовідносини з користування комунальним житлом регулюються параграфом 1 глави 58 ЦК України та ЖК України, а набуття права власності на житлові приміщення Законом № 2482-XII.

Згідно з статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 2482-XII передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону № 2482-XII оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок).

Таким чином, встановивши, що кватира № 17 в будинку № 54 по вул. Комарова в м. Жмеринці Вінницької області перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Жмеринки Вінницької області, ОСОБА_3 як наймач цієї квартири із заявою про її приватизацію у порядку, встановленому Законом № 2482-XII не зверталась, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про відсутність підстав застосування до правовідносин сторін правових наслідків, визначених статтею 344 ЦК України, що не позбавляє ОСОБА_3 права звернутись до Жмеринської міської ради Вінницької області із заявою про приватизацію зазначеної квартири у порядку, встановленому Законом № 2482-XII.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом ОСОБА_2