КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5614/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ПАТ «Альфа-Банк» про зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є споживачем банківських послуг, що надаються відповідачем на підставі наступних угод: акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Платіжних карток від 09 червня 2016 року, згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_2; акцепт пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 18 серпня 2017 року, згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_3; акцепт пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 22 березня 2017 року згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1; акцепт на укладання Угоди на розміщення вкладу № ТБКМ000260391, від 17 жовтня 2017 року згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4, на якому розміщено депозитні кошти позивача у розмірі 18815,00 грн.

Зазначає, що він, як клієнт ПАТ «Альфа-Банк» та споживач банківських послуг, має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунках в Банку, за умови дотримання вимог чинного законодавства України та цього Договору.

Але, Відповідач, порушуючи вищевказані умови Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», додатків до нього, та норм чинного законодавства України, обмежив його права, як споживача банківських послуг, щодо користування картковими рахунками, відкритими на його ім'я.

В подальшому відповідач, в односторонньому порядку, в порушення вимог Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», додатків до нього, та норм чинного законодавства України, обмежив права позивача, щодо отримання послуг належної якості, та в подальшому припинив їх надання, безпідставно розірвавши всі укладені угоди.

Так, протягом вересня-жовтня 2017 року було виявлено, що належні йому рахунки, перераховані вище, заблоковано, у зв'язку з чим він позбавлений можливості розпоряджатися власними коштами на них та здійснювати поточні витрати на придбання продуктів харчування, оплату комунальних платежів, тощо.

У зв'язку з такими незаконними діями, позивач неодноразово звертався до відповідача, в тому числі письмово, з вимогою роз'яснити причини таких дій та припинити порушення його прав, як споживача.

11 вересня 2017 року на адресу відповідача було вручено відповідного листа, що зареєстрований відповідачем за номером 63788.

Однак, 14 вересня 2017 року, відповідач надав відповідь, якою заперечив факт блокування рахунків позивача.

25 жовтня 2017 року при спробі зняти за допомогою терміналу ПАТ «Альфа-Банк» готівку з власного рахунку, позивачем було отримано відмову.

Аналогічна ситуація відбулась і щодо іншої картки.

У зв'язку з тим, що факти порушення прав позивача не припинилися, 25 жовтня 2017 року він вкотре письмово звернувся до відповідача з вимогою про припинення порушення прав.

Однак, факти порушення прав, як споживача банківських послуг продовжились.

26 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про договірне списання коштів з рахунку позивача № НОМЕР_2, яка була проігнорована.

Відповідне списання коштів не відбулось.

У зв'язку з продовженням порушення прав, позивач звернувся до відповідача з вимогою про розблокування рахунків.

У листопаді 2017 року отримав від відповідача лист, в якому останній повідомив про ухвалення ПАТ «Альфа-Банк» рішення щодо відмови у підтриманні ділових стосунків з позивачем та про припинення в односторонньому порядку Договорів між позивачем та відповідачем і закриття всіх його рахунків.

Вважає, що описані вище факти порушують його законні права, як споживача банківських послуг.

Просив суд, зобов'язати відповідача усунути недоліки у наданій послузі та розблокувати, зобов'язавши не перешкоджати в користуванні, рахунки, відкриті на ім'я позивача: № НОМЕР_2, відкритий згідно акцепту пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Платіжних карток від 09 червня 2016 року; № НОМЕР_3, відкритий згідно акцепту пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 18 серпня 2017 року; № НОМЕР_1, відкритий згідно акцепту пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 22 березня 2017 року; № НОМЕР_4, відкритий згідно акцепту на укладання Угоди на розміщення вкладу № ТОКМ000260391, від 17 жовтня 2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що він зазнав порушення свого права вільно розпоряджатися власними коштами на рахунках.

Відповідні докази було надано позивачем суду, а саме: - копію чеку з терміналу №28036830 від 31 жовтня 2017 року, згідно якого 31 жовтня 2017 року при спробі зняти за допомогою терміналу ПАТ «Альфа-Банк» готівку з рахунку НОМЕР_2, відповідач повідомив позивача, що транзакції по даному рахунку не дозволені; - копія чеку від 10 жовтня 2018 року, згідно якого 10 жовтня 2018 року при спробі зняти готівку з рахунку картки НОМЕР_5, позивач отримав відмову в проведенні транзакції по даному рахунку; - копія чеку від 10 жовтня 2018 року, згідно якого 10 жовтня 2018 року при спробі зняти готівку з рахунку картки НОМЕР_6, позивач отримав відмову в проведенні транзакції по даному рахунку; - листи позивача на адресу відповідача, в яких той скаржиться, що не може скористатися власними коштами на рахунках через їх блокування банком.

Вищезазначені докази судом були проігноровані.

Крім цього, відповідач не довів правомірність блокування карткових рахунків позивача.

Одночасно, суд першої інстанції зауважив, що підставою такого блокування слугувало: протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

При цьому, жодних посилань на докази, які б доводили існування таких підстав, суд не навів.

Звертає увагу, що не дивлячись на твердження відповідача про припинення з 08 листопада 2017 року будь-яких договірних стосунків з позивачем, відповідач здійснює систематичне незаконне списання на свою користь коштів з рахунків позивача нібито за послуги, які надаються позивачу у зв'язку з обслуговуванням цих рахунків.

Фактично, відповідач, з одного боку не дає позивачу можливості використати власні кошти, а з іншого - незаконно привласнює такі кошти, що безперечно порушує законні права позивача як власника.

На апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» подало відзив, який обґрунтовувало тим, що блокування рахунків позивача не позбавило останнього розпоряджатися власними коштами.

Банк надсилав позивачу листа від 21 жовтня 2017 року, у якому зазначив, що у разі наявності залишків на рахунках, зобов'язуємо надати платіжний документ для переказу на рахунок в іншому банку, проте позивач не надав жодного платіжного документа на переказ коштів.

Вважає, що оскільки позивачу було відмовлено в обслуговуванні на повністю законних підставах, порушення його прав не відбулося.

Просило, відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є клієнтом ПАТ «Альфа-Банк» та користується послугами банку.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, позивач тим самим уклав з відповідачем договір, який є договором-приєднання.

Згідно з анкети-заяви, підписаної позивачем останній погодився на укладення договору з відповідачем та з умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ «Альфа-Банк», які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідачем на підставі наступних угод: акцепт пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Платіжних карток від 09 червня 2016 року згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_2; акцепт пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної кратки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 18 серпня 2017 року згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_3; акцепт пропозиції на укладання Угоди обслуговування Кредитної кратки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, від 22 березня 2017 року згідної якої Позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1; акцепт на укладання Угоди на розміщення вкладу № ТБКМ000260391, від 17 жовтня 2017 року згідно якої позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4, на якому розміщено депозитні кошти позивача у розмірі 18815,00 грн.

Протягом вересня-жовтня 2017 року вказані рахунки були заблоковані відповідачем, після чого позивач неодноразово звертався до ПАТ «Альфа-Банк», як в усній формі, так і письмово, з метою з'ясування причин блокування рахунків та просив відповідача розблокувати рахунки.

Так, 10 березня 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача про розблокування його платіжних карток, оскільки працівники банку в телефонному режимі повідомили йому, що через здійснення з його картки сумнівних операцій, належні йому картки тимчасово заблокують.

11 вересня 2017 року на адресу відповідача позивачем було направлено відповідного листа, що зареєстрований відповідачем за номером 63788.

14 вересня 2017 року, відповідач надав відповідь, якою заперечив факт блокування рахунків позивача.

25 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про договірне списання коштів з рахунку позивача НОМЕР_2, яка була проігнорована.

У листопаді 2017 року відповідачем було надано лист, в якому останній повідомив про ухвалення ПАТ «Альфа-Банк» рішення щодо відмови у підтриманні ділових стосунків з позивачем та про припинення в односторонньому порядку Договорів між позивачем та відповідачем і закриття всіх його рахунків.

Крім цього, на виконання Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року №417 та наказу Міністерства фінансів України від 08 липня 2016 року №584 «Про затвердження Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення» ПАТ «Альфа-Банк» протоколом Правління від 31 серпня 2017 року №168 затверджено Програму управління комплаєнс-ризиком фінансового моніторингу ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п.4.3 вищевказаної Програми, оцінювання ризиків клієнтів здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від Банку.

Відповідно до п.4.4 вищевказаної Програми, оцінка ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення є складовою частиною процедур ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, та виражається у визначенні рівня ризику, на підставі критеріїв, визначених даною Програмою.

За результатами проведення такої оцінки клієнтам присвоюється рівень ризику, що може набувати таких значень: низький рівень ризику; середній рівень ризику; високий рівень ризику; неприйнятно високий рівень ризику.

Якщо за результатами оцінки чи переоцінки ризику у Банку є достатні підстави встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику, в той же день Банк має право відмовити Клієнту у встановленні (підтриманні) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведенні фінансової операції.

Відповідно п.12.5 Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», встановлено, що Клієнт зобов'язується дотримуватись того, що кошти, отримані від Банку в якості кредиту та/або кошти, які внесені/надійшли на рахунок Клієнта, не будуть використані та/або були отримані на цілі, заборонені законодавством України з питань запобігання легалізації коштів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму.

Також, п.10.2 даного Договору вказано, що у разі порушення Клієнтом умов цього Договору, наявності інших підстав, передбачених цим Договором або діючим законодавством України, Банк має право розірвати Договір, попередивши Клієнта будь-яким із доступних для Банку засобів: електронною поштою чи рекомендованим листом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив позивача про розірвання відносин листом від 31 жовтня 2017 року.

Також, відповідач у листі від 31 жовтня 2017 року зазначив, що у разі наявності залишків на рахунках, банк зобов'язується надати платіжний документ для переказу на рахунок в інший банк.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно заблокувавши карткові рахунки позивача з метою протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, чим права позивача не було порушено.

Однак, з висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, дії ПАТ «Альфа-Банк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 5 вищезазначеного Закону, банки є суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов'язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб'єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб'єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок.

Такого висновку прийшов Верховний Суд, виклавши його у постанові від 30 січня 2019 року (справа №235/5583/16).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім'я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, не надав та, не зважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_2, Банк не вчинив дій, направлених на розблокування карткового рахунку, у зв'язку з чим існують законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» не перешкоджати (шляхом розблокування) в користуванні рахунками, відкритими на ім'я ОСОБА_2: НОМЕР_2, відкритого згідно акцепту пропозиції на укладання Угоди про обслуговування платіжних карток від 09 червня 2016 року; НОМЕР_3, відкритого згідно акцепту пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18 серпня 2017 року; НОМЕР_1, відкритого згідно акцепту пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 березня 2017 року; НОМЕР_4, відкритого згідно акцепту на укладання угоди на розміщення вкладу №TDRM000260391 від 17 жовтня 2017 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6) в дохід держави, судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба