Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 175/1469/17

провадження № 61-46100 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАВДА-КІНО» про зобов`язання повернути трудову книжку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року,позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

До Верховного Суду 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2018 року підстави для поновлення процесуального строку визнано неповажними, вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно навести інші підстави для поновлення строку.

Зазначена ухвала, а також ухвала Верховного Суду від 15 січня 2019 року про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, направлялись заявнику на єдину відому суду адресу: АДРЕСА_2 , проте повернулись на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до частини першої статті 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_1 не повідомляла Верховний Суд про зміну свого місця проживання чи місцезнаходження та не вживала заходи для отримання судової кореспонденції, направленої на зазначену нею у касаційній скарзі та останню відому суду адресу.

У матеріалах касаційного провадження відсутні дані, які б надавали можливість сповістити ОСОБА_1 за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення.

За таких обставин, ухвала Верховного Суду від 05 листопада 2018 року вважається доставленою за останньою відомою суду адресою.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Станом на 20 травня 2019 року ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги, встановлені в ухвалі Верховного Суду від 05 листопада 2018 року, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження. З наведених підстав касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У зв`язку з цим суд зауважує, що ухвала Верховного Суду від 05 листопада 2018 року про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 листопада 2018 року, який є безкоштовним та загальнодоступним.

Проте заявник, направивши у жовтні 2018 року касаційну скаргу, тривалий час не цікавилася її розглядом, хоча мала таку можливість, зокрема довідатися про судові рішення, що приймались у її справі.

Таким чином, у цій справі суд забезпечив своєчасне надіслання заявнику своїх рішень за єдиною відомою суду адресою, не перешкоджав розумним зусиллям заявника отримати ці судові рішення, однак заявник не цікавилася станом відомого їй судового провадження.

Ураховуючи викладене суд вважає, що заявник може вважатись повідомленою для цілей цього провадження і повернення її касаційної скарги за таких обставин не є порушенням права на судовий захист, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь