Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Справа № 521/17531/18

Провадження № 2/521/966/19

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 .

Представник - ОСОБА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3

Представник - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10913 грн. щомісячно, починаючі стягнення з моменту звернення до суду, та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, посилаючись на наступне.

17 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 2768.

За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останнього року стосунки з чоловіком у позивача розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з нас живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач спільною дитиною не цікавиться, ніякої допомоги не надає, піднімати цю тему відмовляється.

Позивач просить суд урахувати те, що відповідач покинув позивача, у момент знаходження її у декретній відпустці, у час, коли вона, та їх спільна дитина потребує додаткової уваги, та допомоги.

У зв`язку із вчинком відповідача, з метою забезпечити їх спільну дитину усім необхідним, хоча б на мінімальному рівні, позивач перервала свою декретну відпустку, та поновилася на роботі. Однак, позивачу не вдається виконувати батьківські обов`язки за обох батьків самотужки.

Сам відповідач вад та проблем зі здоров`ям немає. Є працездатного віку. Утриманців, окрім їх спільної дитини, відповідач не має.

Відповідач є моряком, та працює за контрактом від 19.01.2018 року на посаді старшого помічника капітана судна «Mineral Tianjin», та отримує заробітну плату на відкритий ним рахунок у АО «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_5.

Відповідно до наданої інформації з Єдиного державного реєстру МВС України, відповідач володіє на праві приватної власності автомобілем бренду Porsche, модель Barrera 4, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 3824 куб., який придбав, та зареєстрував на себе 15.09.2015 р.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач володіє на праві спільної приватної власності 1/2 житлової квартири АДРЕСА_3 .

Крім того, позивач зазначає, що як вбачається з наданих до суду фотознімків, відповідач дозволяє собі подорожувати по заможним містам світу.

На підставі вищевикладеного позивач вважає, що перешкод для належного виконання відповідачем його батьківських обов`язків, у заявленому позивачем розмірі, по відношенню до їх сина немає.

Відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України максимальний розмір аліментів може призначатися судом у розмірі не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет» - прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня 2018 року становить - 1559 гривень.

З огляду на це, позивач зазначає, що максимальний розмір аліментів на утримання дитини такого віку не може перевищувати 10 (розмірів прожиткового мінімуму) х 1559 грн. = 15590 грн.

Отже, позивач вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини, у розмірі 7 (семи) прожиткових мінімумів, встановлених Законом України «Про державний бюджет» для дітей віком до 6 років, що еквівалентно сумі 10913 грн. ( 7 х 1559 грн.) щомісячно, є можливим для відповідача, та забезпечить їх дитині рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

26.11.2018 року представник відповідача надав суду відзив на позов в якому не заперечує проти часткового задоволення означеного позову, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 визнає частково, а саме не заперечує проти сплати аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 3000,00 гривень щомісячно починаючи з 17.10.2018р. до 02.10.2028р. В решті позовних вимог заперечує, так як вони є необґрунтованими та протирічать діючому законодавству України, виходячи з наступного.

По-перше,позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_3 не цікавиться сином, жодної допомоги на його утримання не надає, піднімати цю тему відмовляється. Зазначені звинувачення неприємно здивували відповідача, так як не відповідають дійсності та є надуманими.

Позивач жодного разу не зверталась до ОСОБА_3 для визначення розміру аліментів на сина. ОСОБА_3 систематично допомагає позивачу утримувати сина, як у формі надання позивачу грошей, так і шляхом придбання необхідних речей для сина.

Більш того, ОСОБА_3 цікавиться життям свого сина, намагається бачитись з ним, однак позивач почала невмотивовано чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином. Також позивач перешкоджає і його батькам у спілкуванні з їх онуком.

По-друге, позивач обґрунтовує розмір аліментів наявністю у власності ОСОБА_3 квартири у м. Полтава та автомобіля Porsche Carrera 4, 2007 року випуску. Однак, позивачу достовірно відомо, шо у ОСОБА_3 не має у власності будь-якої нерухомості, зокрема, квартири в м. Полтава.

З інформаційної довідки № 146739861 від 25.11.2018р. вбачається, шо у ОСОБА_3 не має жодної нерухомості. ОСОБА_6 немає автомобілю Porsche Carrera 4, 2007 року випуску, на наявність якого посилається позивач в своєму позові.

По-третє, позивач не наводить в своєму позові жодного розрахунку чому аліменти повинні бути визначені саме у розмірі 10913 грн., а не у меншому розмірі.

Стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлює, що прожитковий мінімум на дитину складає 1559,00 гривень.

Таким чином, запропоновані ОСОБА_3 аліменти у розмірі 3000,00 гривень майже удвічі перевищують розмір аліментів на одну дитину, а тому відповідають вимогам законодавства України.

16.01.2019 року відповідач ОСОБА_3 надав до суду зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з сином.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (витяг з протоколу судового засідання) від 23 січня 2019 року зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з сином повернуто ОСОБА_3 за заявою представника.

19 лютого 2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву про стягнення аліментів в якій вона просить стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 11382 грн (1626 грн. х 7) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття їх сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року задоволено заяву представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Зобов`язано Крюінгову компанію «ITS» (вул. Чорноморська, 1, м. Одеса, 65000 ) надати суду довідку з місця роботи про те, з якого часу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , працює у компанії, на якій посаді, яку заробітну платню отримує. Чи працює в теперішній час, якщо так, на якому судні, коли планується його повернення в м. Одесу.

21 березня 2019 року на виконання ухвали суду від 20.02.2019 року надійшов лист ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» (LLC "INTEGRATED TRANSPORT SERVICE") за вих. №14/1 від 19.03.2019 року відповідно до якого повідомляється наступне: підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» дійсно 08.11.2018 року надало послуги громадянину ОСОБА_3 з працевлаштування старшим помічником на судні Mineral Tianjin терміном, орієнтовно, на 4 місяці. Однак підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не є роботодавцем, а є посередником, контракт або трудовий договір між ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» та громадянином ОСОБА_3 не укладався. З тієї ж причини ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не може надати довідку з місця роботи ОСОБА_3 .

Суд сторонам надав час на можливе укладення мирової угоди, проект якої був розроблений представниками позивача та відповідача, але позивач не погодилася на умови мирової угоди.

Заслухавши позиції сторін, дослідивши докази, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.

Між позивачем та відповідачем зареєстровано 17 жовтня 2015 року шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції серія НОМЕР_6 від 17.10.2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 2768.

У ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьком якого зазначений відповідач по справі ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, малолітній син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Позивачка працює, але дохід, який вона отримує, не дає їй можливості в повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини.

Згідно довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації) вих. № 555 від 05.10.2018 року, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 - онучка, проживає без реєстрації, ОСОБА_5 - правнук, зареєстрований з 2017 року.

Щодо доходів відповідача.

Відповідно до листа ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» (LLC "INTEGRATED TRANSPORT SERVICE") за вих. №14/1 від 19.03.2019 року повідомляється наступне: підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» дійсно 08.11.2018 року надало послуги громадянину ОСОБА_3 з працевлаштування старшим помічником на судні Mineral Tianjin терміном, орієнтовно, на 4 місяці. Однак підприємство ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не є роботодавцем, а є посередником, контракт або трудовий договір між ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» та громадянином ОСОБА_3 не укладався. З тієї ж причини ТОВ «Інтегрований транспортний сервіс» не може надати довідку з місця роботи ОСОБА_3 .

Щодо посилання представника позивача, як на доказ отримання високої заробітної плати відповідачем, на «Вестник Крюинга» за листопад 2018 року, а саме на с. 67, 72, 107, за яким пропонується робота морськими агенціями з трудоустрою моряків, то суд їх оцінює критично, оскільки розміри пропонованої заробітної платні значно різняться, і не є доказом фактичного отримання саме відповідачем доходів у вказаних розмірах, тобто є припущенням.

За довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 09.04.2019 р. станом на 09.04.2019 р. залишок на відповідному рахунку відповідача складає 0,00 грн.

Щодо нерухомого майна.

Згідно наданого позивачем витягу без дати формування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач володіє на праві спільної приватної власності Ѕ частиною житлової квартири АДРЕСА_3 .

Запит зроблений на прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно наданого відповідачем витягу, сформованого 25.11.2018 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідача відсутнє майно на праві власності.

Запит зроблений на прізвище « ОСОБА_3 » та його РНОКПП НОМЕР_2 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність нерухомого майна у відповідача.

Щодо рухомого майна.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС України сформованим 10.10.2018 р., наданим позивачем, відповідач володіє на праві приватної власності автомобілем бренду Porsche, модель Barrera 4, 2007 року випуску, об`ємом двигуна 3824 куб., який придбав, та зареєстрував на себе 15.09.2015 р.

Запит зроблений на прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС України сформованим, наданого відповідачем, відповідач не володіє на праві власності вказаним автомобілем.

Запит зроблений за РНОКПП НОМЕР_2 відповідача.

На пропозицію суду витребувати за ухвалою суду інформацію з Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області інформацію щодо зареєстрованих автомобілів за відповідачем не знайшло своєї підтримки, представник позивача наполягала на завершенні розгляду справи.

Таким чином, судом достовірно не встановлено наявність транспортних засобів у відповідача. Надані суду фотографії відповідача на фоні автомобіля без фіксації дати знімальною технікою не спростовує цього висновку.

Щодо наданих позивачем медичних довідок на дитину, то суд їх бере до уваги в якості врахування стану здоров`я дитини, при цьому вимог про стягнення додаткових витрат на дитину до суду не подавалося.

При постановленні рішення судом врахований стан здоров`я і матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити частково позовні вимоги позивача.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Судом враховано, що дитина проживає з матір`ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд керується тим, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року в ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесені зміни, за яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2019 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривні, з 1 грудня - 1779 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік».

З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1699,0 грн.), враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, відступивши від рівності часток між батьками та стягнувши аліменти на дитину, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,0 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2018 року та до повноліття сина, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (704,80 грн.).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 84, 141, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 13, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 263, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ), на утримання його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,0 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) щомісяця, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2018 року та до повноліття сина, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду в повному обсязі складено 24 квітня 2019 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.