Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2019 року

м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Ардаковська А.О.,

Справа № 521/73/18

Провадження №2/521/465/19

Учасники справи:

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк»

Представник - Акрабова О.М.

Відповідач - ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ПАТ «Приват Банк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, до ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н, який був укладений 10 липня 2010 року між ПАТ «Приват Банк» та ОСОБА_2 у розмірі 101020,98 гривень та судових витрат у розмірі 1762,0 гривень, посилаючись на такі обставини. 10 липня 2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався сплачувати платежі, встановлені договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак у порушення кредитних зобов`язань відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Відповідач надала суду відзив на позов в якому повністю заперечує проти позивних вимог та вважає, що вони не підлягають до задоволення, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Позовна давність згідно ст. 260 ЦК України на дату подання позовної заяви від року складає 1357 календарних днів та згідно ст. 251 ЦК України обчислюється з 04.07.2014 року, як зі дня події, яка має юридичне значення.

Також, відповідачем зазначено, що згідно довідки «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» встановлені щомісячні санкції за користування кредитом: проценти за прострочений кредит, - проценти за користування кредитного ліміту, - штраф за прострочку по кредиту (з 01.04.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» перейменував: «Пеня за прострочення по кредиту на суму більш 100 грн.»), що доводить трійне нарахування за кожний місяць по заборгованості, це порушення ст. 61 Конституції України.

Крім того, відповідач зазначає, що згідно Розрахунку заборгованості за договором від 10.07.2010 року, станом на 28.02.2018 року, який надав Позивач, заборгованість за кредитом - 2646,38 грн., заборгованість по процентам, пені, комісії, штрафам - 98374,60грн. Штрафи і пені перевищують тіло кредиту в 37 разів.

Позивач вказує, що статтею 18 ч.3 п.5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі не виконання зобов`язань за договором є несправедливими умовами, пені та штрафи у сумі 98374,60грн., значно більше половини по тілу кредиту (1/2 частка від заборгованості по тілу кредиту становить 1323,19 грн.).

Представник позивача надала суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти зазначених у відзиві вимог, просила суд задовольнити вимоги викладені в позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAVDN500ТС003459423 від 10.07.2010 року, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 10.07.2010 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст.30 ЦК України).

Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Позивач звертає увагу суду на те, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж, визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа №6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61цс14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 12.2015 року (довідка про видачу кредитних карт додається).

Позивач зазначає, що звернувся до суду з позовом до відповідача 26.03.2018 року до спливу строку позовної давності.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що обставини, на які відповідач посилається у своєму відзиві не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду

Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості.

Приписами ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ч 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України; Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України: У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитам картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості.

Пільговий період кредитування -це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49).

У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6).

Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами (п. 1.1.1.91).

Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів.

Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме:

-розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% ( з 02.04.2014року Наказом СП- 2014-6635230 від 02.04.2014 р. розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості;

-строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним.

Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.12.4).

У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72).

У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1 12 6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів.

Отже, сторони погодили, що проценти нараховуються до дня коли зобов`язання за договором не буде виконано належним чином.

Відповідач був вільний як у виборі фінансових установ для отримання кредиту так і у виборі форми кредитування.

Відповідач укладаючи договір підтвердив згоду зі всіма умовами договору та вважав їх справедливими по відношенню до себе.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин проценти не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Позивач зауважує, шо розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу.

Позивач зазначає, що ним надано виписку по рахунку, банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості Відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.

Також, позивач додатково повідомляє, що посилання Відповідача на ст.61 КУ є безпідставним, адже Банк не допускає порушення норми статті 61 Конституції України.

Щодо посилання Відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів".

Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним.

Необхідно зауважити, що ЗУ "Про захист прав споживачів" не поширюється на спірні правовідносини.

В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Тобто Відповідач неправомірно в даному випадку посилається на вищевказаний Закон. Позивач підкреслює, що в Анкеті-Заяві зазначено: «Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами.»

Таким чином, підписавши Анкету-Заяву Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту Відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Надала суду відповідь відзив в якому наполягає на задоволенні позивних вимог, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представила. Надала суду відзив на позов в якому просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (зараз - Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався сплачувати платежі встановлені договором.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві.

Згідно із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов надання банківських послуг, - Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

В зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 28 лютого 2018 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 липня 2010 року на загальну суму 101020,98 гривень, яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 2646,38 гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 88587,89 гривень; - заборгованість за пенею та комісією у розмірі 4500,0 гривень; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень; - штраф (процентна складова) у розмірі 4786,71 гривень.

Позивачем надано копію чеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 4800 від 03.07.2014 року на суму 800,00грн.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Враховуючи те, що Умови є нікчемними, тобто сторонами не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, тому є за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов`язаних із наданням кредиту.

За змістом п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно п. 3. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.07.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Тобто строку дії картки встановлений до 31.07.2013 року.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст.30 ЦК України).

Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, тарифів.

Згідно листа АТ «ПРИВАТБАНК» від 04.01.20189 року № 30.1.0/2-20180325/399 повідомлено, що клієнт ОСОБА_2 згідно кредитного договору № б/н від 10.07.2010 року отримала картки (№ відповідні) зі строком перевипущеної картки до останнього дня 12.2015 року.

Відповідач заперечує отримання перевипущеної картки, позивачем до суду не надано доказів отримання карти відповідачем, а тому суд вважає, що останнім днем звернення до суду для позивача є 31.07.2016 року.

Позивач звернувся до суду 12 квітня 2018 року, тобто з пропуском строків звернення до суду. Жодних доказів повідомлення відповідача щодо вимог на виконання умов договору не надано.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне у задоволені позову акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст. ст. 16, 526, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місце розташування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_2, МФО 305299) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 22 квітня 2019 року.

СУДДЯ Гуревський В.К.