Справа №635/1670/19
Провадження №2/635/1732/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Панас Н.Л.,
при секретарі - Крилєвській І.А.,
Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.
12 березня 2019 року представником позивача до канцелярії суду було подано заяву з урахуванням виправлених недоліків.
15 березня 2019 року з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача, згідно з якою відповідач зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3 і Харківській області не значиться.
18 березня 2019 року ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області було відкрито провадження в справі.
27 березня 2019 року з КП «Кулиничікомунсервіс» до суду надійшла письмова інформація про те, що відповідач ОСОБА_3 07 вересня 2011 року знята з реєстрації за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Кулиничі, вул.Ювілейна, 2 «б»/54.
18 квітня 2019 року ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник позивачів в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлялась належно, заяв про відкладення розгляду не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачений виклик до суду відповідача зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
18 березня 2019 року на офіційному веб-сайті Харківського районного суду Харківської області (hr.hr.court.gov.ua) було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Кулиничі, 2 «б»/54 в судове засідання в якості відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа - Біржа нерухомості та основних фондів "Україна" про визнання договору купівлі-продажу дійсним, призначене на 18 квітня 2019 року.
Таким чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала.
А тому, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся належно, заяв про відкладення розгляду не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Оскільки сторони у судове засідання не зявились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10 березня 1998 року між продавцем - ОСОБА_3 та покупцями: ОСОБА_2, ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу №Н7-331, посвідчений на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» брокерами ТОВ БАН «Прима». Предметом договору є житловий будинок №13, загальною площею 60,0 кв.м., який розташований на земельній ділянці по вїзду Руднєва в смт.Пісочин Харківського району Харківської області, а саме: житловий будинок - «А-1» з надвірними будівлями: сарай - «Б», льох - «В», літня кухня - «Г», вбиральня - «Д», огородження №1-2, колодязь - «К», душ - «Ж» /а.с.12/.
Із наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок №13 з надвірними будівлями по вїзду Парковому в смт.Пісочин Харківського району Харківської області вбачається, що зазначений будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по Ѕ частині кожному /а.с.13/.
Згідно зі ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Тобто, діючі на час укладення спірного договору купівлі-продажу норми законодавства передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною.
Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.
Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
В силу ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого чинними на день укладення вказаної біржевої угоди Правилами Державної реєстрації таких обєктів (затверджені Наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованим в МЮ України 19.01.1996 року за №31/1056), біржові угоди є правовстановлюючим документом. За п.1.4 вказаних Правил Державної реєстрації державну реєстрацію обєктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі на підставі біржових угод.
Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 лютого 2019 року позивачам було відмовлено у прийнятті договору купівлі-продажу житлового будинку №13 з надвірними будівлями по Парковому вїзду в смт.Пісочин Харківського району Харківської області в якості правовстановлюючого документу з підстав недодержання нотаріальної форми посвідчення договору купівлі-продажу /а.с.19/.
На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном.
Відповідно до ч.1 ст 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі ст. 319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах.
На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).
На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів.
На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку №13 з надвірними будівлями по Парковому вїзду (вїзд Руднєва) в смт.Пісочин Харківського району Харківської області, зареєстрованого Біржою нерухомості та основних фондів "Україна" за реєстровим №Р7-331, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7-11, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №13 по Парковому в'їзду (в'їзд Руднєва) в смт.Пісочин Харківського району Харківської області, укладений 10 березня 1998 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчеий 10 березня 1998 року Біржою нерухомості та основних фондів "Україна" за реєстровим №Р7-331.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2019 року.
Суддя Н.Л.Панас