ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3959/19 Справа № 206/4538/18 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири, припинення права власності з виплатою грошової компенсації,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, в якому просив поділити спільне майно припинивши право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1. Визнати за ним в порядку розподілу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2. Визнати за відповідачем ОСОБА_3 в порядку розподілу майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він перебував в шлюбі з відповідачем. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року по справі №206/4383/17 шлюб між ними розірваний. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин у 2010 році за спільні кошти ним з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу придбана квартира АДРЕСА_3. Квартира АДРЕСА_4 являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто його власністю та власністю колишньої дружини. Після розірвання шлюбу він та ОСОБА_3, а також їх донька ОСОБА_4 проживають у спірній квартирі.

У листопаді 2018 року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, в якій просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири № 51 будинку № 14, що знаходиться по вул. Молодогвардійська в м. Дніпрі. Припинити право власності за ОСОБА_2 на належну йому частку квартири в розмірі 1/3 частки, визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказану частку майна в квартирі №51, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Молодогвардійська буд.14. Присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію замість його 1/3 частки у праві спільної сумісної власності квартири в розмірі 150 100 гривень 00 коп. (а.с.48-55).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що сторони перебували у шлюбі. В період одруження та сумісного проживання було придбано квартиру №51, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Молодогвардійська буд. 14. Під час шлюбу народилась спільна донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільна дитина сторін по справі є малолітньою особою, у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутнє інше нерухоме майно, що лише ОСОБА_4 разом з матірю зареєстровані в даній квартирі з моменту придбання нерухомості, враховуючи, що батько дитини ОСОБА_2 не бере участь в утриманні та вихованні дитини, не сплачує комунальні послуги за квартиру та більшу частину сумісного подружнього проживання не працював та всі витрати несла та на даний час несе ОСОБА_3, вважає за необхідне звернутися до суду з вимогою щодо відступлення від рівності часток подружжя в спільному майні подружжя та в подальшому вирішити питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не в рівних частинах, а в інших пропорціях, а саме 1/3 частину визнати за ОСОБА_2 а 2/3 частини квартири визнати за нею. Між сторонами є неприязні стосунки та довготривалий конфлікт. Відповідач за зустрічним позовом навіть не спілкується зі спільною дитиною та ніяким чином не допомагає матері у її вихованні, починаючи з травня місяця 2017 року сторони проживають окремо один від одного та не можуть одночасно мешкати в одній квартирі і при цьому вести окремий побут. Починаючи з 2017 року колишнє подружжя дану квартиру використовують окремо один від одного. Таким чином, враховуючи дані обставини вважала за необхідне звернутись до суду з вимогою про припинення права власності на 1/3 частку у спільному майні та компенсувати відповідачу за зустрічним позовом його частину в розмірі 1/3 від загальної вартості квартири №51, що розташована за адресою м. Дніпро, вул. Молодогвардійська буд. 14 відповідно до оцінки майна 150 100 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю.

Визнано за ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_5) право власності на Ѕ (одну другу) частину квартири № 51 (пятдесят один) в будинку № 14 (чотирнадцять) по вул. Молодогвардійській у м. Дніпрі.

Стягнуто із ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, АДРЕСА_6) судовий збір на користь держави у розмірі 2251 (дві тисячі двісті пятдесят одна) гривня 50 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Зобовязано Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, р/р отримувача 7442, код 26239738, МФО 820172) повернути ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, АДРЕСА_6) суму в розмірі 150100 (сто пятдесят тисяч сто) гривень, внесену на депозитний рахунок суду згідно квитанції № 0.0..1 від 20.12.2018р., платник ОСОБА_5, призначення: ОСОБА_3, компенсація 1/3 частини квартири № 51 для ОСОБА_2 справа № 206/4538/18, щодо поділу майна подружжя).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_2 - позивач за первісним позовом прохав:

- поділити спільне майно позивача та відповідача, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_7;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_7;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_7.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі та визнав за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_7.

Проте, не вирішив питання щодо інших позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_2, чим фактично частково задовольнив його позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне справу зняти з розгляду і повернути до суду першої інстанції для усунення недоліків та належного оформлення, після чого справа підлягає поверненню до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 182, 247, 365 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Зняти з апеляційного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири, припинення права власності з виплатою грошової компенсації та направити до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про усунення недоліків протягом 15 днів. Після чого справа підлягає поверненню до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_6