У Х В А Л А

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 201/402/15-ц

провадження № 61-31970св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року у складі судді Наумової О. С., додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 березня 2017 року у складі судді Наумової О. С. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 липня 2013 року між нею та акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») було укладено депозитний договір, згідно з умовами якого вона передала банку 20 000 доларів США під 7,5 % річних.

На початку 2014 року, у зв'язку із припиненням функціонування банківських відділень на території Автономної Республіки Крим, рахунки позивача було заблоковано.

З метою отримання належних їй коштів та нарахованих відсотків, 21 листопада 2014 року позивач звернулась до відділення банку у місті Києві із заявою про розірвання вказаного депозитного договору та повернення належних їй сум, однак її вимоги виконані не були.

Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу від 18 липня 2013 року№ SAMDN8940 у розмірі 20 000,00 доларів США, відсотки в розмірі 2 170,72 доларів США, відсотки в розмірі 475,61 доларів США, пеню в розмірі 520 790,21 доларів США, три відсотки річних в сумі 1 287,12 доларів США.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором банківського вкладу від 18 липня 2013 року у розмірі 20 000,00 доларів США - банківський вклад, 2 170,72 доларів США - відсотки, 475,61 доларів США- відсотки, 1 287,12 доларів США - 3 % річних.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 березня 2017 року стягнуто з АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 пеню в сумі 219 000,00 доларів США, що еквівалентно 6 006 732,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Оскільки банк не довів відсутність депозитних зобов'язань перед позивачем за вказаним депозитним договором, не спростував відомостей про відкриття за таким договором особових рахунків, наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Установивши, що зобов'язання за депозитним договором відповідачем не виконані, позивач за цим договором є споживачем послуг, суд стягнув пеню, передбачену статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року та додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішеннями суду першої інстанції, як такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У серпні 2017 року АТ «КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішені спору.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат