Постанова

Іменем України

22квітня 2019 року

м. Київ

справа № 180/915/15-ц

провадження № 61-28554св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Лесько А.О., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, у складі судді Нанічкіної Н. М., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) не було здійснено усіх заходів щодо виконання виконавчого листа, виданого 08 червня 2015 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» 9 128 912,40 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн (ухвалою місцевого суду від 26 лютого 2015 року змінено стягувача - на ПАТ «Укрзалізниця»).

Так, зокрема, заявник посилався на те, що державним виконавцем не розглянуто та не задоволено подане ним клопотання про звернення стягнення на пенсію боржника, а, натомість, постановою від 21 грудня 2016 року, яка надійшла на адресу ПАТ «Укрзалізниця» 05 січня 2017 року, повернув виконавчий документ стягувачу без виконання.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, скаргу ПАТ «Укрзалізниця» залишено без розгляду.

Ухвала місцевого суду, з якою погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця із пропуском встановленого статтею 385 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) десятиденного строку. Відсутність доказів поважності причин пропуску строку подання скарги, а також те, що заявником не було подано клопотання про поновлення такого строку, є підставою для залишення скарги без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Укрзалізниця» просить скасувати постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до місцевого суду для розгляду справи по суті, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до невірного застосування норм ЦПК України для обчислення процесуального строку, встановленого для оскарження дій державного виконавця. Заявник вказує, що за наявності спеціального Закону України «Про виконавче провадження», який регулює виконавче провадження, як завершальну стадію судового процесу, саме його приписи є обов'язковими, в тому числі, і для суду.

Інші учасники справи не скористалися правом подати відзив на касаційні скарги, письмових заперечень щодо їх вимог і змісту до суду не направили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 383 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявником до суду), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами частини першої статті 385 ЦПК України (у вказаній редакції), скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до положень статті 68 ЦПК України (у вказаній редакції), строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 69 ЦПК України (у вказаній редакції) передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно частини третьої статті 70 ЦПК України (у вказаній редакції) якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Статтею 72 ЦПК України (у вказаній редакції) встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України (у вказаній редакції) суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

У той же час частиною п'ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Разом із цим, сфера дії Закону України «Про виконавче провадження» охоплює більш широке коло відносин, порівняно з нормами ЦПК України, оскільки його приписи регулюють правовідносини, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду, передбачаючи при цьому можливість звернення не лише до суду, але й до органів ДВС.

З наведеного слідує, що стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей ЦПК України, норми якого забезпечують належне відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, хоча частина п'ята статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» і створює більш сприятливі умови для скаржника, але з огляду на передбачену частиною першою статті 73 ЦПК України можливість поновлення судом пропущеного строку для подання скарги на дії державного виконавця, скаржник, у випадку залишення його скарги без розгляду, не позбавлений права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження

№ 12-297гс18).

З урахуванням вищевикладеного, ухвала місцевого суду, з якою погодився апеляційний суд, про залишення без розгляду скарги ПАТ «Укрзалізниця», з підстав пропуску строку для подання скарги та відсутності клопотання заявника про його поновлення, постановлена у відповідності до вимог процесуального законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені без додержання норм процесуального права або із неправильним застосуванням норм матеріального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. О.Лесько

І. М.Фаловська