Справа № 531/504/18
Номер провадження 2/540/237/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Косик С.М.

за участю секретаря Ткач Н.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Повного товариства «І Ломбард» товариства з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середньогозаробітку за час затримки розрахунку та за зустрічним позовом Повного товариства «І Ломбард» товариство з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

відповідно до ч.1 ст.268 ЦПК України в судовому засіданні 17.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла дана цивільна справа за позовом ОСОБА_1, з наступним уточненням та збільшенням позовних вимог (а.с. 142-143) та зустрічним позовом Повного товариства «І Ломбард» товариство з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що наказом № 33-к від 02.12.2013 р. вона була прийнята на роботу у ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» на посаду касира-експерта. В день прийняття з нею був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого вона взяла на себе зобов'язання по виконанню робіт, безпосередньо повязаних зі зберіганням та відпуском товарно-матерільних цінностей.

18.05.2017 р. ОСОБА_1 подала заяву на звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, а вже 24.05.2017 р. представник ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» ОСОБА_4 повідомив позивачу, що вона на даний час вже звільнена з роботи. Наказом №41-1-к від 23.05.2017 року вона була звільнена на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв'язку зі втратою довіри, з яким вона на даний час не ознайомилася, про існування зазначеного наказу дізналася із запису в трудовій книзі, яку отримала 14.06.2017 року.

На день звільнення з роботи ПТ «І Ломбард» товариство з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» нарахувало позивачу заробітну плату, але виплатити відмовилося, заборгованість по заробітній платі становить 3225,01 грн, компенсація за невикористану відпустку 1803,27 грн.

Позивач 26.05.2017 року зверталася до відповідача із заявою про виплату нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, проте відповіді до часу подання позову не отримала, а тому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 3225,01 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1803,27 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 104160,00 грн., всього 109188,28 грн., а також судові витрати.

У відзиві на позовну заяву від 03.05.2018 року відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, зазначивши, що остання 23.05.2017 р. була звільнена на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з вчиненням винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Службовим розслідуванням установлено, що головною і єдиною причиною пограбування стало неналежне виконання своїх посадових обовязків касиром-експертом ОСОБА_1 в частині невжиття заходів щодо запобігання загрозі зберігання матеріальних цінностей та недотримання встановлених правил здійснення фінансових операцій з матеріальними цінностями та їх зберігання, а саме, залишення ключа від сейфу у його замку, що дало можливість крадіям відімкнути сейф та здійснити крадіжку. Позивач частково визнала свою провину у завданні збитківв розмірі 116 138,26 грн., та зобов'язалася відшкодувати їх частинами із заробітної плати, про власноручно склала пояснення від 09.05.2017 року (а.с.19-21).

08.05.2018 року від відповідача ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивована тим, що відповідно до наказу №33-к від 02.12.2013 р. ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду касира-експерта до Відокремленого підрозділу №19 ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія». Цього ж дня між позивачем та відповідачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого вона взяла на себе зобов'язання по виконанню робіт, безпосередньо повязаних зі зберіганням та відпуском товарно-матерільних цінностей, який було переукладено у новій редакції 18.10.2014 р.

В ніч з 08 на 09 травня 2017 року у Відокремленому підрозділі №19 ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» невстановленими особами було здійснено крадіжку майна та коштів. 09.05.2017 року під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що зберігаються Відокремленому підрозділі №19, яка проводилася касирами- експертами ОСОБА_5 та ОСОБА_1 встановлено факти відсутності 92 предметів застави на загальну суму 103 197,26 грн., відсутність грошових коштів у сумі 12 941, 00 грн.

За наслідками інвентаризації складено акт внутрішньої планової інвентаризації предметів закладу та грошових коштів станом на 09.05.2017 року, згідно з яким загальна сума збитків склала 116 138,2 грн ОСОБА_1 погодилася як зі встановленими фактами, так із сумою збитків, про, що власноруч вчинила підпис під актом (а.с.43-44). Після проведення службового розслідування комісія встановила, що головною і єдиною причиною пограбування стало неналежне виконання своїх посадових обов'язків касиром-експертом ОСОБА_1 в частині невжиття заходів щодо запобігання загрозі зберігання матеріальних цінностей та недотримання встановлених правил здійснення фінансових операцій з матеріальними цінностями та їх зберігання, а саме, залишення ключа від сейфу у його замку, що дало можливість крадіям відімкнути даний сейф та здійснити крадіжку.

У зв'язку з викладеним, ПТ «І Ломбард » ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь завдану шкоду у розмірі 111 109 грн. 98 коп., за мінусом коштів, що нараховані відповідачу при звільненні в сумі 5028,28 грн, та понесені позивачем судові витрати у розмірі 3762 грн. 00 коп.

У відзиві від 18.10.2018 року позивач зазначає, що позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, оскільки ПТ «І Ломбард » ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» посилаючись на акт №1 про проведення службового розслідування від 22 травня 2017 року, як на підставу того, що головною та єдиною причиною пограбування, стало неналежне виконання своїх посадових обов'язків кассиром-експертом ОСОБА_1, договору про повну індивідуальну відповідальність від 18.10.2014 року, за яким останній має право вимагати від ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, не зазначає, що за вказаним договором адміністрація підприємства зобов'язана створювати працівнику умови, необхідні для нормальної роботи із забезпеченням довірених йому матеріальних цінностей. Натомість ключ від сейфу на відділенні мався лише один, який після закінчення робочого дня касир-експерт ОСОБА_1 передавала іншому касиру відділення, що також жодними інструкціями не було врегульовано. Також вказує на відсутність доказів того, що причиною пограбування стало неналежне виконання посадових обов'язків саме ОСОБА_1 Також ОСОБА_1 не погоджується із попереднім розрахунком судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Машівського районного суду від 21.09.2019 року позовну заяву Повного товариства «І Ломбард» товариства з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до Повного товариства «І Ломбард» товариства з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Також вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 05 листопада 2018 року (а.с.78).

Ухвалою суду від 05.11.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 99).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, пояснивши, що при звільненні ОСОБА_1 не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, а тому відповідач повинен сплатити зазначені кошти та компенсацію за невчасну виплату належних позивачу сум при звільненні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що з ОСОБА_1 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, за яким передбачена повна матеріальна відповідальність за незбереження матеріальних цінностей, натомість в ході інвентаризації було виявлено недостачу майна та коштів, про що ОСОБА_1 повідомлена, складено акт, за яким установлено, що крадіжка ломбарду сталася по вині позивача, яка залишила ключ від сейфу у відділенні, сейф був надійний і тільки халатність ОСОБА_1 сприяли крадіжці, підприємство мало право на утримання нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати та компенсації, оскільки ОСОБА_1 надала на це згоду, написавши заяву.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що на підставі наказу № 33 від 02.12.2013 р. ОСОБА_1 прийнята на роботу в ПТ «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» на посаду касира - експерта.

18.10.2014 року між ПТ«І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога» і Компанія» і ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за якою остання, як працівник, який виконує посадові обов'язки, що безпосередньо пов'язані у повному обсязі із зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням, видачею, і перевезенням цінностей (зокрема грошових коштів, всіх предметів застави) бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй Ломбардом цінностей (зокрема грошових коштів та всіх предметів застави (а.с.4, ).

За посадовою інструкцією касира-експерта ПТ«І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія», затвердженою головою головою товариства ОСОБА_6 від 06.02.2015 року та з якою ОСОБА_1 власноручно під підпис ознайомлена, касир-експерт ломбарду здійснює операції, повязані з прийманням та видаванням готівкових грошових коштів через касу ломбарду, зберігає всі прийняті цінності. Веде розрахунки із споживачами за твоари, вироби та послуги, підраховує вартість операцій, отримує гроші, видає розрахунковий документ та здачу (пп.а п.4.2).

Згідно з п.6.2. посадової інструкції касир-експерт Ломбарду несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини Ломбарду незабезпеченням схоронності матеріальних цінностей Ломбарду (готівки, предметів закладу (ювелірних виробів, брухту, ювелірних виробів, побутової техніки, автомобілів інших предметів, що виступають як предмет закладу), що перебувають у віданні касира-експерта Ломбарду, відповідно до укладеного з ним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 26-31).

З вимогами Правил внутрішнього трудового розпорядку в ПТ « І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія», працівник ОСОБА_1 ознайомлена 05.01.2015 року та за вказаними Правилами працівник зобовязаний вживати заходів для негайного усунення причин та умов, що перешкоджають або ускладнюють нормальну роботу Ломбарду і негайно повідомляти про таку загрозу керівництву (п.4.1) (а.с.153-160).

З висновку акта №1 від 22.05.2017 р. про проведення службового розслідування вбачається, що проведеним службовим розслідуванням комісія з проведення службового розслідування щодо встановлення фактів, що спричинили пограбування Відокремленого підрозділу №19 Повного товариства «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія», встановлено неналежне виконання своїх посадових обов'язків касира-експерта ОСОБА_1, в частині невжиття заходів щодо запобігання загрозі зберігання матеріальних цінностей та недотримання встановлених правил здійснення фінансових операцій з матеріальними цінностями та їх зберігання, а саме: залишення ключа від сейфу в його замку, що дало можливість грабіжникам відімкнути сейф і здійснити пограбування. У зв'язку з цим, Комісія з проведення службового розслідування рекомендує керівництву Ломбарду звільнити ОСОБА_1 в порядку ч.2 ст. 41 КЗпП України. (а.с.23-25).

З листа Карлівського відділу поліції від 10.05.2017 року №4878/115/125-2017, адресованного голові ПТ «І Ломбард» убачається, що повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, яке надійшло до відділу поліції 09.05.2017 року розглянуто та внесені до ЄРДР від 09.05.2017 року за №0000296. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст. 185 КК України (а.с. 152).

Актом внутрішньої планової інвентаризації предметів закладу та грошових коштів які знаходяться на ломбардному відділенні №19, розташованому за адресою: м. Карлівка, вул. Леніна,46ж, проведена інвентаризація предметів закладу та грошових коштів станом на 09.05.2017 року. На момент інвентаризації встановлено: кількість предметів закладу 94, сума оціночної вартості 185753 грн. 24 коп., сума кредитів 105097 грн. 26 коп., залишок грошових коштів в касі ЕККР згідно даних бухгалтерського обліку: 12953 грн. 13 коп., фактична наявність коштів 12 грн. 13 коп., нестача 12941, фактична наявність коштів 12 грн. 13 коп., нестача 12941(а.с. 43-47).

Розмір шкоди та вартості матеріальних цінностей були визначені на підставі документів обліку (а.с.45-47, 164-166), позивачем не оспорюються та складає 116138,26 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що їй відомо про факт крадіжки товарно-матеріальних цінностей з ломбарду, яка сталася 09.05.2017 року, про що їй повідомила ОСОБА_1 Вона повинна була працювати після ОСОБА_1, тому вони з останньою склали акт інвентаризації описали вироби, викрадені з сейфу та вказали суму грошових коштів. Коли вона прийшла до відділення, двері в приміщення ломбарду та сейф були відкриті, ключ в замку.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що 09.05.2019 року їй подзвонила ОСОБА_5 і повідомила, що ломбард обікрали, сейф був відкритий їхнім ключем, хоча перед зміною ключ повинні передавати напарнику.

З пояснення ОСОБА_1 від 09.05.2017 року вбачається, що остання визнавала свою вину частково, повідомляла про готовність відпрацювати частинами зарплати суму боргу (а.с.32).

Наказом № 41-1-К від 23.05.2017 р. ОСОБА_1 звільнена з посади касира-експерта згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України, про що зроблено відповідні записи у трудові книзі БТ-ІІ №1935308 (а.с.3, 22).

Допитана в судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_1 повідомила, що в ломбарді вона працювала з 2013 року, ломбард знаходився в приміщенні ювелірного магазину «будка без криші», в якій був сейф, від якого був тільки один ключ, який вони після зміни залишали на відділенні, як і після зміни, що передувала крадіжці, про це керівництво було обізнане. Вона працювала касиром-експертом, приймала дорогоцінні вироби та інші цінні речі, оформляла договори, в кінці дня робила звіт, касу складала в сейф, замикала ключем, на сигналізацію магазин ставили його працівники. Близько 05 години ранку 09.05.2017 року, на наступний день після її зміни, їй зателефонувала продавець ювелірного магазину та сказала що магазин і ломбард пограбували. Вона прийшла в магазин та разом з напарницею склали акт інвентаризації, в акті опис цінних речей та коштів вказано правильно, записку писала, але їй обіцяли що вона не одна буде відшкодовувати збитки, писала заяву за власний рахунок, натомість її звільнили за втратою довіря та не виплатили належній їй кошти.

Відповідно до положення статті 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Верховний суд України в п.28 постанови Пленуму №9 від 06 листопада 1992 року роз'яснив, що звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Судом установлено, що посада яку обіймала позивач - касир, є в переліку посад і робіт, з якими відповідно до ст.135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а тому ОСОБА_1 може нести матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої шкоди.

Статтею 41 КЗпП України встановлено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Підставою для розірвання трудового договору у зв'язку з втратою довіри є здійснення працівником винних дій. Форма вини при цьому значення не має. Необережна вина працівника також може бути підставою для звільнення так, як і вина умисна. Власник у разі спору зобов'язаний довести і факт порушення, і вину працівника.

Однак, наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.141 КЗпП України останньою не оспорюється.

Отже, оскільки сторони уклали договір про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1, працюючої на посаді касира-експерта Повного Товариства «І Ломбард» ТОВ «взаємодопомога.» і Компанія», відповідно до якого остання несе повну матеріальну відповідальність за збереження цінностей, а за пунктом 4.2 пп.а посадової інструкції касир-експерт здійснює операції, повязані з прийманням та видаванням готівкових грошових коштів через касу Ломбарду, зберігає всі прийняті цінності, а тому відповідає за їх цілісність.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача та її представника про те, що роботодавцем не були створені умови, які забезпечували цілісність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, оскільки матеріали справи не містять даних, які б підтверджували звернення ОСОБА_1 до керівництва Повного Товариства «І Ломбард» ТОВ «взаємодопомога.» і Компанія» стосовного незадовільних умов щодо збереження цілісності цінних майна і грошових коштів.

З наданої копії Паспорта сейфу банківського, конструктивна серія САН-2, клас опору до злому ІІ (другий), вбачаються відповідності ДСТУ 4012.1-2005, сертифікат відповідності №538564 Серія Д3(а.с.161-163).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Встановлено, що згідно поданої заяви від 09.05.2015 року ОСОБА_1 не заперечувала щодо утримання з неї коштів із заробітної плати в рахунок відшкодування збитків, наказом про звільнення ОСОБА_1 з роботи нараховані останній суми заробітної плати в сумі 3225,00 грн та компенсації за невикористану відпустку в сумі 1803,27 грн, а відтак заборгованість на час розгляду справи складає 111 109,98 грн, яка як і наказ про звільнення, сторонами не оспорюється, а тому вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглядаючи вимоги за позовом ОСОБА_1 до Повного товариства «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія», суд зазначає, що згідно зі ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Статтею 136 КЗпП визначено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, за яким покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

З огляду на те, що наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади, яким одночасно проведено утримання належних їй коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підприємству, позивачем не оспорюється, в той же час Повне товариство «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів в рахунок відшкодування завданих збитків, суд уважає що у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку слід відмовити.

Оскільки представником відповідача надано належні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних нею робіт та їх вартості, що була сплачена відповідачем (а.с. 126-133), пред'явлена до стягнення сума не виходить за граничні рамки, встановлені ст. 137 ЦПК України, тому суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3762,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до повного товариства «І Ломбард» товариства з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Зустрічний позов Повного товариства «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомога.» і Компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Повного товариства «І Ломбард» ТОВ «Взаємодопомогаю.» і Компанія» завдану шкоду в сумі 111109,98 грн та понесені судові витрати в сумі 3762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Софіївка Карлівського району Полтавської області, зареєстроване місце проживання (згідно паспортних даних): м. Карлівка, вул. Садова, 34/14 Полтавська області, паспорт громадянина України серія КО № 210543, виданий 17.10.2001 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - Повне товариство «І Ломбард» товариство з обмеженою відповідальністю «Взаємодопомога.» і Компанія», місцезнаходження: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, .

Повний текст Рішення складено 26.04.2019 року.

Суддя С.М.Косик