Справа № 524/2875/19
Провадження № 2-з/524/31/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року Суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову до предявлення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 спільно подали заяву про забезпечення позову до предявлення позову до суду.

В обґрунтування заяви зазначають, що 10.04.2008 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, укладено договір № 1 про пайову участь в будівництві житлового будинку у м.Кременчуці по вул. Переяслівська, 83, за умовою якого інвестор приймає пайову участь у будівництві квартири № 1, загальною площею 235 кв.м. Укладаючи вищевказаний договір ОСОБА_1 розраховував отримати у власність відповідну земельну ділянку, що знаходиться безпосередньо під квартирою № 1 та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. 30.12.2011 року, фактично, на виконання умов Договору № 1 про пайову участь в будівництві житлового будинку у м.Кременчуці по вул. Переяслівська, 83 за договором дарування квартири ОСОБА_4 безоплатно передала у власність ОСОБА_1Є, квартиру АДРЕСА_1. Укладаючи договір дарування, сторони приховали виконання договору про пайову участь. 29.03.2014 року за договором дарування ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. У 2014-2015 роках ОСОБА_4 проведено поділ земельної ділянки загальною площею 918 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Кременчук, вул. Переяслівська, 83 на три частини по фактично встановленому порядку користування між всіма власниками квартир будинку. У червні 2018 року ОСОБА_6 став вимагати заключити з ним договір купівлі-продажу земельної ділянки договір купівлі-продажу земельної ділянки, а у випадку відмови погрожувати продати її третім особам та будь-яким чином перешкоджати у володінні квартирою № 1 в будинку 83 по вул. Переяслівській в м.Кременчуці. Отже на теперішній час є реальна загроза передачі земельної ділянки на користь третіх осіб до вирішення питання у судовому порядку за позовними вимогами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини, просять суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0342 га, розташовану за адресою: м.Кременчук, вул. Переяслівська, 83 кадастровий номер :06:003:0971.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дій до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано суду доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6вчиняються дії щодо відчуження земельної ділянки, а також доказів, які б підтверджували те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких мають намір звернутися заявники.

За таких обставин, суд вважає, що спільна заява ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Розяснити заявникам, що вони не позбавлені права повторного звернення із заявою про забезпечення позову в межах ціни позову, проте така заява має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову до предявлення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С.Предоляк