Справа № 368/1280/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кагарлик в спрощеному позовному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

06 вересня 2018 року до Кагарлицького районного суду Київської області звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

24 жовтня 2018 р. було винесено заочне рішення, згідно якого стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 112 652 (сто дванадцять тисяч шістсот пятдесят дві) грн. 63 коп. за кредитним договором № б/н від 22.10.2013 року, яка складається з наступного: 1965,80 грн. - заборгованість за кредитом; 58537,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3183,79 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3 184,38 грн. штраф (процентна складова) та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одної тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

30 листопада 2018 року за заявою відповідача було скасовано заочне рішення суду та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій він просить розгляд справи проводити у відсутність представника банку та позовну заяву залишити без розгляду.

Представник відповідач адвокат ОСОБА_4 не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Клопотань та заяв не надходила.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку

В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

24 жовтня 2018 р. було винесено заочне рішення, згідно якого стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 112 652 (сто дванадцять тисяч шістсот пятдесят дві) грн. 63 коп. за кредитним договором № б/н від 22.10.2013 року, яка складається з наступного: 1965,80 грн. - заборгованість за кредитом; 58537,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3183,79 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3 184,38 грн. штраф (процентна складова) та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одної тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

30 листопада 2018 року за заявою відповідача було переглянуто заочне рішення суду, скасоване та призначено справу до судового розгляду.

12 грудня 2018 року судом було визнано обовязкову явку представника позивача в судові засідання, оскільки виникало питання про дачі особистих пояснень представника позивача щодо позовних вимог.

16 квітня 2019 року було подано заяву представником позивача, згідно якого просив судовий розгляд слухати у відсутність представника позивача та справу залишити без розгляду.

Проте, суд вважає, що позовну заяву не можливо залишити без розгляду по заяві представника позивача, оскільки судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було по суті розпочато, а нормами ст.. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України передбачено, що позивач до початку розгляду справи по суті може подати заяву про залишення позову без розгляду, тому суд не може позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишити без розгляду на підставі ст.. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Однак, представник позивача двічі повторно не зявився в судові засідання, а саме: на 15.04.2019 р. та 22.04.2019 р., про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідка про доставку електронного листа та розписка про отримання судової повістки, явку представника позивача було визнано обовязковою, про причини неявки суд не повідомив, а тому вважається таким, що не зявився на судові засідання без поважних причин.

У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суд вважає, що стороною позивача неналежно здійснюються його процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, що виражається у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічні положення має п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, згідно якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Це право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені витрачати свій час та кошти для захисту проти вимог позивача у суді.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізовуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_4 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Тому, у зв'язку з наведеним положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Зважаючи на викладене та те, що справа у провадженні суду перебуває значний час, а позивач зловживає своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе на підставі статті 257 Цивільного процесуального кодексу України залишити позовну заяву без розгляду, оскільки представник позивача повторно не з'явився в судове засідання.

До такого висновку прийшов Вищий Спеціалізований Суд з розгляду цивільних та кримінальних справ у справі № 6-24063 ск 15 (ухвала від 31.08.2015 року), який зазначив, що причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду.

Відповідно до частини 2 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі ст. ст. 257, 258-261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Розяснити позивачу ОСОБА_1 товариству комерційному банку «ПриватБанк» право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Кагарлицького районного суду Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 22.04.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко