Справа № 473/1812/19
РІШЕННЯ

іменем України

"17" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Заблоцької М.М., представника позивача Рожко Р.Д., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про батька ОСОБА_3 внесено до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, за заявою матері.

В той же час, ОСОБА_1 не створила для малолітньої належних житлово-побутових умов, а саме: житло взагалі не придатне для мешкання дитини (знаходиться в аварійному стані, відсутні будь-які комунальні послуги), ОСОБА_4 не забезпечена харчуванням відповідно до віку та потреб, необхідним одягом, засобами гігієни, будь-яким доглядом (в тому числі медичним). Відповідач, систематично зловживаючи разом зі співмешканцем спиртними напоями, залишає дитину без нагляду, вчиняє скандали та бійки. Заходи впливу та соціальний супровід сім`ї не мав жодного позитивного ефекту.

У зв`язку з наявністю загрози для життя та здоров`я дитини рішенням виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району від 17 квітня 2019 року малолітня ОСОБА_4 була тимчасово, до вжиття заходів судом, відібрана у матері.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що на час звернення позивача до суду, вищевказані недоліки відповідачем належним чином не усунуто, а тому орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району просив ухвалити рішення про відібрання ОСОБА_2 у ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, з переданням дитини позивачу, а також стягнути з останньої на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу).

В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення аліментів з 1/3 до 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача. В іншій частині первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог - КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про проведення розгляду справи без його участі.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 ., відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України в підготовчому судовому засіданні рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому, судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про батька ОСОБА_3 внесено до актового запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, за заявою матері.

В той же час, ОСОБА_1 не створила для малолітньої належних житлово-побутових умов, а саме: житло взагалі не придатне для мешкання дитини (знаходиться в аварійному стані, відсутні будь-які комунальні послуги), ОСОБА_4 не забезпечена харчуванням відповідно до віку та потреб, необхідним одягом, засобами гігієни, будь-яким доглядом (в тому числі медичним). Відповідач, систематично зловживаючи разом зі співмешканцем спиртними напоями, залишає дитину без нагляду, вчиняє скандали та бійки. Заходи впливу (в тому числі притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків) та соціальний супровід сім`ї не мав жодного позитивного ефекту (а.с. 5-11, 14-17).

У зв`язку з наявністю загрози для життя та здоров`я дитини рішенням виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району від 17 квітня 2019 року, №26 малолітня ОСОБА_4 була тимчасово, до вжиття заходів судом, відібрана у матері (а.с. 12).

На час звернення позивача до суду та розгляду справи, вищевказані недоліки відповідачем належним чином не усунуто (а.с. 41).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, ст. 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції).

В рішенні Європейського Суду з прав людини «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: під час розгляду судом справ, що стосуються дитини та визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 76).

Тому, ретельно зваживши доводи, надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги письмовий висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що існують підстави для відібрання дитини у відповідача та передачі її для влаштування до опікунського органу, оскільки це буде відповідати найкращим інтересам малолітньої.

Разом з тим, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч. 4 ст. 170 СК України).

Ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також відповідача, яка офіційно не працевлаштована, проте має тимчасові заробітки, має на утриманні, крім ОСОБА_3 , чотирьох неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 зобов`язана та має можливість щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у визнаному нею розмірі - 1/10 частини всіх видів їїзаробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів починається з дати подачі позову та припиняється з досягненням дитиною повноліття.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1 536,80 грн. (768,40 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав + 768,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Передати малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, для подальшого влаштування.

Стягувати з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Вознесенська Миколаївської області на користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб, під опікою або піклуванням яких буде знаходитись дитина, на утримання малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно кошти (аліменти) в розмірі 1/10 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106), , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, р/р 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв