Справа № 159/2122/19
Провадження № 2-о/159/89/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заинтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 19 квітня 2019 року, близько 17 години, прийшов до власної квартири, що знаходиться по вулиці Володимирській, 93/22 м. Ковеля Волинської області разом зі своїм знайомим та виявив, що замок вхідних дверей не відкривається. Оскільки йому було відомо, що співвласниці квартири в місті немає так як вона перебуває за кордоном він змушений був за допомогою інструментів відкрити двері та зайти в приміщення квартири. Однак через декілька хвилин відкривання таким чином дверей до квартири підбігли працівники поліції які запитали «кого тут вбивають». Коли він повідомив, що є власником квартири вони постукали в двері з вимогою відкрити їх. Двері відкрила мати бувшої дружини, яка має власну квартиру в м. Ковелі по вул. 40 років Перемоги і в якій вона проживає. Побачивши його вказана особа почала кидатись на нього при працівниках поліції, обзивала всіх нецензурними словами, штовхала палицею коли забирав ключ з дверей та вимагала у працівників поліції забрати його у нього. Перевіривши документи на квартиру працівники поліції повідомили, що будь-яких порушень з його сторони немає. Згодом до них підійшла сестра бувшої дружини яка в свою чергу влаштувала скандал. В результаті таких дій він на протязі 24 годин не міг вийти з квартири, змушений був просити сторонніх осіб перебувати з ним в квартирі в тому числі адвоката, з метою унеможливлення вчинення будь-яких провокацій зі сторони ОСОБА_3

Зазначив, що в провадженні поліції перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за спричинення йому тілесних ушкоджень в минулому році. Вважає, що перебування ОСОБА_3 в квартирі вірогідно може призвести до настання тяжких наслідків, оскільки при свідках вона йому погрожує, що не вийде з квартири поки його як вона вказує « не кінчить, обіллє кислотою, або заріже». Аналогічні погрози звучали і з вуст сестри бувшої дружини. Стверджує, що такі погрози та висловлювання свідчать про неадекватність поведінки обох та про вчинення відносно нього сімейного насилля.

З врахуванням наведеного просить суд видати обмежувальний припис ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді заборони протягом шести місяців перебувати у місці його проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 та не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що є обєктом права спільної сумісної власності.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в заяві. ОСОБА_1 додатково пояснив, що з дочкою ОСОБА_3, тобто його бувшою дружиною він на праві спільної сумісної власності має вказану квартиру. В провадженні Ковельського міськрайонного суду на даний час перебуває справа про поділ майна подружжя в тому числі і даної квартири. ОСОБА_3О співвласником квартири не являється проте своїми діями чинить перешкоди в користування квартирою йому.

Заінтересована особа, тобто ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась із-за стану свого здорвя, надіславши письмову заяву з клопотання про допит в судовому засіданні свідків. Вимоги ОСОБА_1С не визнає.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Реєстраційного посвідчення виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 26.12.1997 року квартира по вул. Володимирській,93/22 м. Ковеля належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі договору міни, посвідченого нотаріусом Ковельського нотаріального округу 24.11.1997 року.

19 квітня 2019 року заявник не зміг потрапити до квартири у звязку з тим, що на вхідних дверях були замінені замки. При спробі відкрити двері за допомогою відповідних інструментів ОСОБА_3 викликала працівників поліції. Після відкриття дверей між заявником та ОСОБА_3 виникла сварка, тобто конфлікт, що стверджено матеріалами витребуваними з Ковельського ВП ГУНП у Волинській області.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства.

Пунктом 1ч.1ст.350-2ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою,яка постраждала від домашнього насильства, або її представником -у випадках, визначених ЗакономУкраїни «Прозапобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII (Закон № 2229-VIII).

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону 2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону 2229-VIII).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону 2229-VIII обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи, заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону 2229-VIII).

Встановлено, що на час конфлікту ОСОБА_3 перебувала у квартирі по вул. Володимирській,93/22 тимчасово на прохання іншого співвласника ОСОБА_4 яка на той час перебувала за кордоном.

Не заперечується учасниками справи, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа щодо поділу спільного майна подружжя, зокрема й вищевказаної квартири. З приводу розлучення та поділу майна між заявником та Білашук.З.О як матірю бувшої дружини ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки.

В судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 показала, що на час конфлікту вона перебувала в Польщі і на час її відсутності просила матір, тобто ОСОБА_3 наглядати за квартирою, оскільки в ній находиться майно, яке із-за судового спору може забрати заявник без її згоди. Ствердила, що ОСОБА_1 практично протягом двох останіх років в квартирі не проживає і відвідував її останій раз в серпні 2018 року коли вона перебувала в м. Ковелі. Приблизно рік тому вона замінила дверний замок, так як старий був непридатним, це було відомо заявнику та їх спільному сину. Її мати, тобто ОСОБА_3О є особою похилого віку, чпсто хворіє, а тому вчинити будь-яке насильство відносно ОСОБА_1С, вона не могла обєктивно. Не заперечувала, що заявник та ОСОБА_3 перебувають в неприязних стосунках так як той залишив сімю. Підтвердила, що на даний час на розгляді в Ковельському міськрайонному суді перебуває справа обєктом якої є поділ майна в тому числі квартири.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що 19 квітня 2019 року між заявником та ОСОБА_3 стався конфлікт із-за квартири. В ході конфлікту обидві сторони сварились між собою, кожен зокрема переконували словесно своє право на перебування в квартирі. Будь-яких насильницьких дій один до одного застосовано не було.

Свідок ОСОБА_7 також підтвердив конфлікт, що стався між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ініціатором якого була ОСОБА_3 яка на вимогу заявника не відкривала двери в квартиру, а тому він змушений був відкривати їх за допомогою відповідних інструментів.

Із матеріалів перевірки події працівниками поліції слідує, що в діях будь-кого із учасників конфлікту відсутній склад адміністративного правопорушення з підстав того, що конфлікт стався із-за спірного майна.

З врахуванням викладеного суд приходить до однозначного висновку про те, що дії заінтересованої особи не містять ознак домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у звзку з чим відсутні підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, а спір щодо майна може бути вирішено в цивільному порядку.

Керуючись ст.ст. 350-1, 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: В.О.Лесик