Справа № 140/3174/17
Провадження № 22-ц/801/871/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 рокуСправа № 140/3174/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя - доповідач),

суддів Зайцева А. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Немиріського районного суду Вінницької області під головуванням судді Царапори О. П. від 15 січня 2019 року (повний текст рішення складено 21 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарським будівлями, -

встановив:

18 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернувся з цим позовом, за яким просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями, а саме зрізати 14 штук дерев, що ростуть на її земельній ділянці в АДРЕСА_1: ясен, розташований на межі земельних ділянок діаметром 42 см, ясен розташований від сараю та межі між ділянками на відстані 70 см, діаметром 42 см, ясен діаметром 20 см., ясен діаметром 80 см., ясени розташовані від межі на відстані 1 м 80 см, 3 сливи розташовані на відстані 50 - 65 см від межі, дуб розташований на відстані 70 см від межі, ясен діаметром 32 см, 3 сливи розташовані від межі на відстані 73 см, 1 м 20 см, 94 см, ясен діаметром 17 см розташований на відстані 95 см від межі, відповідно до комісійного акта від 13 липня 2017 року.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до свідоцтва № 91 від 17 грудня 1987 року йому належить жилий будинок з господарськими і допоміжними будівлями по АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,2121 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 серпня 2007 року. На суміжній земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 ростуть 14 дерев, які затінюють його ділянку, що перешкоджає росту сільськогосподарських рослин та овочевих культур, окремі з них ростуть під нахилом до хліва, загрожуючи його руйнуванням внаслідок можливого падіння стовбурів чи великих гілок, від розростання їх кореневої системи на стінах та фундаменті хліва з'явилися тріщини. Рішенням на 15 сесії 7 скликання Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 28 липня 2017 року зобов'язано ОСОБА_3 зрізати дерева у кількості 14 штук згідно з актом від 13 липня 2017 року, але добровільно виконувати його вона не бажає.

Заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями, а саме зрізати 14 штук дерев, що ростуть на її земельній ділянці в АДРЕСА_1: ясен, розташований на межі земельних ділянок діаметром 42 см, ясен розташований від сараю та межі між ділянками на відстані 70 см, діаметром 42 см, ясен діаметром 20 см., ясен діаметром 80 см., ясени розташовані від межі на відстані 1 м 80 см, 3 сливи розташовані на відстані 50 - 65 см від межі, дуб розташований на відстані 70 см від межі, ясен діаметром 32 см, 3 сливи розташовані від межі на відстані 73 см, 1 м 20 см, 94 см, ясен діаметром 17 см розташований на відстані 95 см від межі, відповідно до комісійного акта від 13 липня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_4 як власнику земельної ділянки належить право володіти, користуватися та розпоряджатися нею, то позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а доводи ОСОБА_3 про те, що вона не оформила своїх спадкових прав на земельну ділянку на увагу не заслуговують, тому що вона не заперечує , що є спадкоємцем померлої ОСОБА_5 та вільно розпоряджається її майном.

13 лютого 2019 року ОСОБА_3 подала заяву про перегляд заочного рішення, яку залишено без задоволення ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року.

13 березня 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, просила скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що суд не мав підстав для ухвалення заочного рішення, тому що вона вчасно з'явилась до Немирівського районного суду Вінницької області на розгляд справи, але секретар судового засідання через неуважність не запросила її до зали судових засідань. Вона не є власником суміжної з ОСОБА_4 земельної ділянки, дерева, які там ростуть вона не саджала, його хлів був збудований вже після того, як були висаджені дерева.

09 квітня 2019 року ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з ОСОБА_4 належить земельна ділянка в АДРЕСА_2, площею 0,2121 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 серпня 2007 року (а. с. 15). На цій ділянці розташований його жилий будинок та хлів, 1972 року забудови (а. с. 13). Суміжна земельна ділянка в АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_2, від 21 серпня 2000 року на а. с. 40). Відповідно до акту від 13 липня 2017 року, затвердженого рішенням 15-ї сесії Великобушинської сільської ради Немирівського району Вінницької області 7-го скликання від 28 липня 2017 року на земельній ділянці, що межує з ділянкою ОСОБА_4 і перебуває у користуванні ОСОБА_3 ростуть: ясен, розташований на межі земельних ділянок діаметром 42 см, ясен розташований від сараю та межі між ділянками на відстані 70 см, діаметром 42 см, ясен діаметром 20 см., ясен діаметром 80 см., ясени розташовані від межі на відстані 1 м 80 см, 3 сливи розташовані на відстані 50 - 65 см від межі, дуб розташований на відстані 70 см від межі, ясен діаметром 32 см, 3 сливи розташовані від межі на відстані 73 см, 1 м 20 см, 94 см, ясен діаметром 17 см розташований на відстані 95 см від межі (а. с. 24).

Згідно зі статтею 103 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо); землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Статтею 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок, крім інших обов'язків, зобов'язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до статті 152 ЗК України та статті 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

У відповідності до таблиці 4.1 ДБН Б.2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень» відстань до осі стовбура дерева від зовнішніх стін будівель та споруд, меж сусідніх ділянок повинна становити 5 метрів, а чагарника - 1,5 метра (пункт 4.13).

Отже, установивши, що дерева розміщені на земельній ділянці ОСОБА_3 з порушенням ДБН Б.2.4-1-94 «Планування і забудова сільських поселень» на відстані від 0 до 1 м 75 см (замість дозволених 5-ти метрів) від ділянки ОСОБА_4, чим створюють перешкоди у користуванні його земельною ділянкою через її затінення, а їх коренева система призводить до руйнування належного позивачу хліва, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про покладення на відповідачку обов'язку ліквідувати ці дерева.

Обраний позивачем спосіб захисту ґрунтується на нормах статті 152 ЗК України та статті 391 ЦК України, згідно з якими власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Таких самих по суті висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 709/2365/15-ц.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_3 не має правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка належала її померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5, а тому не може нести відповідальність за порушення правил добросусідства з суміжним землевласником ОСОБА_4 з таких міркувань.

Як видно із відзиву відповідачки на позовну заяву та її пояснень в суді апеляційної інстанції вона є єдиною спадкоємницею ОСОБА_5 за законом, вона також не заперечує того, що саме вона користується цією земельною ділянкою.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною п'ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, відсутність свідоцтва про прийняття спадщини, не позбавляє ОСОБА_3 як спадкоємця померлої ОСОБА_5 обов'язків, що належали спадкодавниці, в тому числі як власниці земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність ухвалення заочного рішення, оскільки відповідачка прибула до суду у визначений для розгляду справи час, але не почула виклику секретаря судового засідання в зал судових засідань, на увагу не заслуговують, тому що всупереч приписам статті 81 ЦПК України жодними доказами не підтверджені.

Крім того, розгляд справи за відсутності відповідачки не призвів до неправильного її вирішення, а повноважень, виходячи із приписів статті 19 Конституції України та статті 374 ЦПК України, на її повернення до суду першої інстанції на новий розгляд, як зазначено в прохальній частині апеляційної скарги, апеляційний суд немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а заочне рішення Немиріського районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст постанови складено 02 травня 2019 року)

Головуючий підпис О. С. Панасюк

Судді: підпис А. Ю. Зайцев підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом О. С. Панасюк