Справа № 136/82/19
Провадження № 22-ц/801/869/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 рокуСправа № 136/82/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу №136/82/19 за матеріалами позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2019 року, яка постановлена суддею Кривенко Д.Т. в приміщенні Липовецького районного суду Вінницької області, без повідомлення учасників справи,

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 16 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява не відповідає ст.175 ЦПК України, а саме: позивач виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначив доказів, що підтверджують вказані обставини. Зокрема зі змісту позовної заяви зрозуміло лише, що відповідач отримав кредит та порушив зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у той же час не зазначено, коли мали місце відповідні невиконання зобов'язань боржником, відсутні обґрунтування та математичні формули за якими позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом, процентах, пенею, комісією та штрафами. Відсутність вказаних обґрунтувань позбавляє суд можливості встановити обставини, які підлягають доказуванню у даному спорі, перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку сум, які позивач просить суд стягнути із відповідача. Також, позивачем не повністю засвідчено докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, утім деякі з них у фотокопіях, які незасвідчені в установленому законом порядку, що ставить їх під сумнів.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки не було усунуто недоліки, які зазначені в ухвалі від 16 січня 2019 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, зазначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виклав обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, не зазначив доказів, що підтверджують вказані обставини. Зокрема зі змісту позовної заяви зрозуміло лише, що відповідач отримав кредит та порушив зобов'язання по поверненню кредитних коштів, у той же час не зазначено, коли мали місце відповідні невиконання зобов'язань боржником, відсутні обґрунтування та математичні формули за якими позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом, процентах, пенею, комісією та штрафами. Відсутність вказаних обґрунтувань позбавляє суд можливості встановити обставини, які підлягають доказуванню у даному спорі, перевірити правильність та обґрунтованість розрахунку сум, які позивач просить суд стягнути із відповідача. Також, позивачем не повністю засвідчено докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, утім деякі з них у фотокопіях, які незасвідчені в установленому законом порядку, що ставить їх під сумнів.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Колегія суддів вважає, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі судді першої інстанції від 16 січня 2019 року не є такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі з подальшим виконанням судом першої інстанції приписів частини 5 статті 12 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 7 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звертає увагу судів на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. Позивач виправив недоліки позовної заяви на власний розсуд.

Окрім цього, за змістом частини першої, другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, не може бути правовою підставою для залишення позову без руху, а пізніше його повернення позивачу, та обставина, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини справи. Зокрема, не зазначення, коли мали місце відповідні невиконання зобов'язань боржником, відсутні обґрунтування та математичні формули за якими позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом, процентах, пенею, комісією та штрафами.

Зі змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків вбачається, що позивачем зазначено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено та долучено до матеріалів справи докази, якими ці обставини підтверджуються, наведено відповідний розрахунок заборгованості, що підлягає до стягнення, встановлення правильності та обґрунтованості яких можливе на наступних стадіях цивільного процесу. Якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови в задоволенні позову, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов'язує суд зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2019 року скасувати. Матеріали позовної заяви повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Стадник І.М.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.