ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5026/19 Справа № 201/2209/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3, треті особи : Соборна районна у місті Дніпрі рада, Орган опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради, Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаною позовною заявою.

18.03.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження по даній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року зупинено провадження у цивільній справі № 201/2209/18 (2/201/543/2019) за вищезазначеним позовом до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у справі № 201/11108/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у зазначеній справі, суд першої інстанції посилався на те, що справи є повязаними між собою як обставинами, так і за субєктивним складом сторін у них. А тому дійшов висновку про доцільність зупинення вирішення даного спору до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у справі № 201/11108/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Згідно роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з'ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, на зазначене уваги не звернув, своє рішення щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Крім того, як вбачається з заяви про зупинення провадження у справі, ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року. Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2018 року відкрито провадження у справі № 201/11108/16-ц. Але, наданий час вказану касаційну скаргу не розглянуто по суті.

Таким чином, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22.06.2017 року по справі № 201/11108/16-ц є таким, що набрало законної сили і дія якого жодним судом не зупинялось, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 394 ЦПК України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи;

Отже, подання касаційної скарги не зупиняє дію рішення автоматично. Дія рішення може бути зупинена відповідною ухвалою, якщо касаційний суд знайде для цього підстави. Однак, як вбачається, таких підстав касаційний суд не знайшов.

Крім того, наявність інших справ, де предметом спору є спірна квартира, на думку колегії суддів, не є підставою, за якою провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, оскільки наявні в справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У звязку з чим, суд першої інстанції не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду даної цивільної справи.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що, як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вищевказаною позовною заявою у березні 2018 року. Однак, вже більше року справа не розглядається по суті. Вказані обставини грубо порушують право особи на справедливий суд, а також на своєчасний розгляд її справи.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а зупинення провадження лише має наслідком затягування розгляду справи та порушення розумних строків для вирішення виниклого спору. А тому ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, приймаючи нову постанову, апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судового збору.

Водночас, відповідно до положень п. 35 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по 96,05 грн. з кожного.

А тому, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року про зупинення провадження скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 96,05 грн. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_7