Справа № 459/1381/18 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/203/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 459/1381/18

Провадження № 22-ц/811/203/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приколоти Т.І.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційні скаргиОСОБА_4 та ОСОБА_5

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Червонограді 7 листопада 2018 року (суддя Новосад М.Д.)

у справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної допомоги на утримання повнолітнього непрацездатного сина,-

встановив:

7 травня 2018 року позивач звернувся з позовом, у якому просив стягувати з відповідача на його користь майнову допомогу на утримання в розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду пожиттєво. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є його батьком. Шлюб між його батьками розірвано. Стверджує, що є інвалідом, йому встановлено II групу інвалідності безтерміново. Вказує, що йому необхідні кошти на лікування. Влаштуватися на роботу немає змоги за станом здоров»я; його утриманням займається мати, однак цих коштів не вистачає. Відповідач жодних коштів на його утримання не надає. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), починаючи з 7 травня 2018 року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили сторони.

ОСОБА_4 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, та таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Вказує, щойому встановлено II групу інвалідності безтерміново тому йому необхідні кошти на лікування, його матеріальним утриманням займається мати, однак цих коштів не вистачає. Відповідач жодних коштів на його утримання не надає. Просить рішення суду змінити в частині стягнення розміру аліментів та задовільнити позов в повному розмірі.

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що у зв'язку із шкідливими умовами праці на «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» та інших шахтах, 15 лютого 2009 року звільнений з роботи за станом здоров'я. Зазначає, що з 2009 року і до сьогодні витрачає значні кошти на лікування. На його утриманні перебуває мати та онуки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено II групу інвалідності з дитинства безтерміново.

Відповідно до довідки №1787 від 29 вересня 2018 року позивач отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства II групи у розмірі 1 452 грн., інших доходів не має.

Матеріальну допомогу позивачу відповідач не надає.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлено, що відповідачу встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванню безтерміново, з 15 лютого 2009 року він не працює, у зв'язку з професійним захворюванням систематично проходить обстеження та лікування, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 з 2 січня 2007 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного Фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком у розмірі 6 294,83 грн., також отримує з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м.Червонограда щомісячно страхові виплати. За період з квітня 2018 року по вересень 2018 року отримав 30 101,82 грн. страхових виплат, що вбачається з довідки про доходи №6-6850/6 від 25 жовтня 2018 року.

Встановлено, що матеріальний стан позивача є незадовільним, йому встановлено безтерміново II групу інвалідності. За станом здоров»я він позбавлений можливості працювати.

Встановивши, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв»язку зі станом здоров»я, яку має можливість надавати відповідач, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову з урахуванням майнового стану сторін.

Законом не встановлено конкретний розмір частки від доходу на утримання дитини, розмір такої частки визначає суд, виходячи з конкретних обставин справи.

Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх інвалідами І, ІІ групи присуджуються на строк інвалідності.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА №344378 від 6 вересня 2016 року ОСОБА_4 встановлена II група інвалідності безтерміново.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, з відповідача на користь позивача необхідно стягувати майнову допомогу щомісяця в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів пожиттєво, починаючи з 7 травня 2018 року.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1057, 20 грн. за подання ним апеляційної скарги, сплата якого відстрочена до закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. 141, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в:

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 7 листопада 2018 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) 1057, 20 грн. (одну тисячу п»ятдесят сім грн. 20 коп.) судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді