Єдиний унікальний номер 448/886/17
Провадження № 2/448/26/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.04.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

18.03.2019р. представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по даній цивільній справі у відповідності до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України з огляду на те, що такі позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Вважає, що даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду з тих підстав, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, був особою, уповноваженою на виконання функцій держави; предметом спору у даній справі є відносини, що виникли у сфері публічної служби.

В судовому засіданні представник відповідача - Зданевич С.О. підтримав заявлене клопотання. Просить провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні поклав вирішення заявленого відповідачем клопотання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.п.2-3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3«Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

З`ясовуючи питання юрисдикції та підсудності у кожній конкретній цивільній справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 19, 20 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, тобто коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Постановою КМ України від 29.03.2002р.№ 409 «Про впорядкування охорони об`єктів Державної прикордонної служби» запроваджено у ДПСУ відомчу воєнізовану охорону для забезпечення охорони особливо важливих і режимних об`єктів.

Засади керівництва, комплектування, матеріально-технічного забезпечення підрозділів воєнізованої охорони органів Державної прикордонної служби України (далі ВОХОР), основні права, обов`язки працівників, порядок організації несення служби, внутрішньої служби ВОХОР визначаються Положенням про воєнізовану охорону Державної прикордонної служби, затвердженим наказом МВС від 26.05.2015р. №612 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України.

На підрозділи ВОХОР Державної прикордонної служби України покладаються завдання: охорона та оборона об`єктів органів Державної прикордонної служби, охорона військових містечок, адміністративних будівель та об`єктів органів Державної прикордонної служби, несення служби на КПП органів Державної прикордонної служби, несення служби в парках.

Згідно п.5 Розділу 1 зазначеного вище Положення №612 ВОХОР є системою підрозділів, що входять до складу органів Державної прикордонної служби.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ особовий склад підрозділу ВОХОР залежно від посад поділяється на середній і молодший начальницький склад та рядовий склад. До середнього начальницького складу належить начальник підрозділу, заступник начальника підрозділу, які виконують функції з керівництва та контролю за діяльністю підрозділу ВОХОР. До молодшого начальницького складу належить начальник групи (відділення), який, як правило, очолює варту, зміну охорони (сторожову групу).

Згідно п.5 Розділу XVI Положення законні вимоги працівника ВОХОР під час виконання ним службових обов`язків є обов`язковими для виконання іншими особами.

Отже, підрозділи ВОХОР входять до складу органів Державної прикордонної служби, а позивач ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника команди воєнізованої охорони відділу організації повсякденної діяльності був особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто перебував на публічній службі, що також підтверджується поширенням на нього вимог Закону України «Про запобігання коріпції».

Перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в ст.19 КАС, зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 13.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» передбачено, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а у п. 27 вказаної постанови зазначено, що суди повинні враховувати, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративними судами, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Пов`язаними з вимогами про стягнення заробітної плати слід вважати вимоги про відшкодування шкоди, завданої саме невиплатою заробітної плати (грошового утримання). Суди повинні мати на увазі, що позовна вимога публічних службовців про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, у тому числі в разі, коли її заявлено окремо від вимоги про поновлення на роботі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується проходження особою публічної служби.

З урахуванням вищенаведеного, заявлені вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди пов`язані з проходженням публічної служби, а тому спір є публічно-правовим та підлягає розгляду судом у порядку КАС України.

Отже, у даній цивільній справі предметом спору є відносини, що виникли у сфері публічної служби, що відповідно належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст.6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання сторони відповідача про закриття провадження у справі є підставним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.222, п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст.258-260, ст.353-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 його право звернутись із позовом в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В.Кічак

Ухвала суду набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.В.Кічак