Справа № 431/1168/17
Провадження № 22-ц/810/18/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів Луганської В.М., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від (суддя Ткач О.В.)

від 17 травня 2017 року

учасники справи:

позивач Кредитна спілка «Імперіал ЛТД»

відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

справа стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В березні 2017 року Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (позивач, КС «Імперіал ЛТД») звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову, зазначила, що 26.06.2013 року між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № 3386, згідно до якого ОСОБА_3 було надано за весь час користування кредитні кошти в сумі 126 000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання. Ліміт кредитної лінії складав 41 100 грн. Плата за користування кредитом становила 70% річних загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобовязань.

Між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений 26.06.2013 року договір поруки № 3386/1, відповідно до якого ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

Між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3М та ОСОБА_5 був укладений 26.06.2013 року договір поруки № 3386/2, відповідно до якого ОСОБА_5 взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

Між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був укладений 26.06.2013 року договір поруки № 3386/3, відповідно до якого ОСОБА_6 взяв на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

Між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був укладений 26.06.2013 року договір поруки № 3386/4, відповідно до якого ОСОБА_7 взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

Між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», ОСОБА_3М та ОСОБА_1 був укладений 26.06.2013 року договір поруки № 3386/5, відповідно до якого ОСОБА_1 взяла на себе зобовязання відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

При укладанні договорів поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_1 були попереджені про солідарну відповідальність з ОСОБА_3, яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного Договору, та повідомлено про істотні умови Кредитного Договору.

Відповідач ОСОБА_3 за п. 3.3 Кредитного Договору та Додатку до нього № 1, за графіком погашення кредиту, зобовязалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. У звязку з несвоєчасним виконанням своїх зобовязань позичальником, виникла заборгованість, станом на 10.03.2017 року загальна сума заборгованості по сплаті кредиту становила 118 497, 12 грн. Сума позовних вимог за період з 03.08.2015 року до 10.03.2017 року складає 90 008, 62 грн., з яких : 15000 грн. тіло кредиту; 75008,62 грн. відсотки за користування кредитом, у звязку з чим позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто на користь КС «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 солідарно суму заборгованості в розмірі 90008, 62 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Стягнуто на користь КС «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно суму заборгованості в розмірі 90008, 62 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Стягнуто на користь КС «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно суму заборгованості в розмірі 90008, 62 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Стягнуто на користь КС «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 солідарно суму заборгованості в розмірі 90008, 62 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Стягнуто на користь КС «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно суму заборгованості в розмірі 90008, 62 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

Додатковим рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 травня 2017 року змінено порядок розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням Старобільського районного суду від 17 травня 2017 року, у травні 2017 року відповідач ОСОБА_1 (скаржник) звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Скаржник зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме всупереч вимогам ст.121 ЦПК України відкрито провадження по справі, згідно яких заява вважається неподаною та мала б бути повернута позивачеві у звязку з відсутністю сплати судового збору. Крім того на виконання вимог ч.2 ст.82, п.8 ч.1 ст.207 цього Кодексу, з'ясовуючи обставини справи, оцінюючи усі наявні у справі докази, суд зобов'язаний був постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду. Відтак у відповідності до положень ч.1 ст.310 ЦПК України (в редакції 2004 року) рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтею 207 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Також, скаржник вказав, що судом першої інстанції в порушення норм матеріального права не застосовано наслідки зміни зобов'язання боржника без згоди поручителя, яке збільшило обсяг його відповідальності та не враховано, що зазначена додаткова угода була укладена після сплину строку дії самого договору, відтак порука є припиненою відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази прийняття кредитним комітетом КС «Імперіал ЛТД» рішення про визнання кредиту з підвищеним ризиком, на підставі якого застосовано процентну ставку 140% річних.

Суд не дав оцінки розрахунку заборгованості щодо стягнення 15000 грн. основного боргу, КС «Імперіал ЛТД» не враховано сплачену боржником суму 7204 грн..

Крім того, судом порушено норми процесуального права, оскільки суд не постановляв ухвали про відстрочення сплати судового збору, проте відшкодував позивачу непонесені судові витрати.

Іншими учасниками рішення суду не оскаржується.

Справа неодноразово розглядалася судами.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє представник ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року змінено, скасовано в частині стягнення судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі - 267 грн. з кожного.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишено без змін.

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з касаційною скаргою на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року та на рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 вересня 2017 року та просила скасувати оскаржені судові рішення та залишити позов без розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Постановою Верховного суду від 18 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Луганської області від 27 вересня 2017 року у частині вирішення позовних вимог кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1 скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 січня 2019 року справу було призначено до розгляду.

24 січня 2019 року Луганським апеляційним судом постановлено ухвалу про участь представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відеоконференції

Інтереси відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні представляв її представник ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на положення ст. 554,559,627,1048,1049 ЦК України, погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості та дійшов висновку про те, що порука не є припиненою, а тому позов є обґрунтованим, а сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню з боржника та поручителів в солідарному порядку.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивної не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині позовних вимог Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1. І.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду в оскаржуваній частині.

Так, відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.06.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 було надано за весь час користування кредитні кошти в сумі 126000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового використання. Ліміт кредитної лінії складав 41 100 грн. Плата за користування кредитом становила 70% річних загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань.

26.03.2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 3386/5, відповідно до умов якого остання взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_3, що випливають з умов кредитного договору.

Згідно п. 1.1. договору поруки № 3386/5 поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання а кредитним договором № 3386 від 26.06.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно п. 2.1. договору поруки № 3386/5 у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором.

Пунктами 3.1., 3.2. договору поруки № 3386/5 передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

В частині першій статті 251 ЦК України зазначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Оскільки право кредитора і обов'язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року за № 6-2239цс15, постанові від 14 вересня 2016 року № 1451цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка складається із заборгованості з основної суми боргу - 15000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків - 75008 грн. 62 коп., а всього - 90008 грн. 62 коп.

За рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.09.2015 року (справа № 431/3584/15-ц, провадження № 2/431/2008/2015 року) з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 стягнута заборгованість за договором № 3386 від 26.06.2013 року та відповідними договорами поруки заборгованість, що виникла до 03.08.2015 року в сумі 24362 грн., яка складається з : 21700 тіло кредиту; 2662,14 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно п. 2.1. кредитного договору № 3386 від 26.06.2013 року, кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту або першого траншу за кредитом.

Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № 3386 від 26.06.2013 року, укладеному між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3, п. 2.1 викладено у наступній редакції - кредит надається строком на 52 фактичних місяця від дати отримання позичальником кредиту або першого траншу за кредитом.

При цьому, п. 3.1.1. договору поруки № 3386/5 передбачено, що поручитель, тобто ОСОБА_1 дає згоду на зміну розміру процентної ставки за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення та укладання окремої угоди. Дана умова договору є результатом домовленості Кредитора з поручителем, а отже поручитель розуміє договору поруки № 3386/5 виконання за зобов'язаннями Боржника.

Пунктом 4.2. договору поруки № 3386/5 визначено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом строку позовної давності, визначених у п. 5.2 цього Договору, не пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 5.2. зазначеного вище договору поруки, сторони погодили, що строк позовної давності для всіх вимог становить три роки з моменту настання права вимоги за зобов'язанням.

Із системного аналізу вказаних пунктів договору поруки № 3386/5, вбачається, що сторони під час укладення зазначених договорів встановили строк припинення поруки, який становить три роки.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що пункти 1.1., 3.1.1., 4.2., 5.2. договору поруки визнано недійсними.

Оскільки договором поруки передбачено припинення поруки у разі, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання права вимоги за зобов'язанням не пред'явить вимоги до поручителя, то у такому випадку трирічний строк обчислюється з моменту настання права вимоги за зобов'язанням.

Вказаний висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в № 6-18цс16, від 08 червня 2016 року № 6-1006цс16. Л

В пункті 2.3. кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3386 від 26.06.2013 року останнє повернення суми кредиту позичальником ОСОБА_3 було здійснено 30.09.2015 року.

Кредитні кошти були надані ОСОБА_3 строком на 52 місяці, останній строк повернення 10.03.2017 року.

Вказана практика викладена у постанова Верховного Суду України №_6-18цс16 від 03 лютого 2016 року згідно якої, коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, момент настання права вимоги за зобов'язанням - 30.09.2015 року (постанова Верховного Суду України № 6-1009цс17 від 14.06.2017 року).

До суду з позовом КС «Імперіал ЛТД» звернулася - 15.03.2017 року.

У звязку з наведеним судова колегія вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що додаткова угода укладена у період дії кредитного договору № 3386 від 26.06.2013 року, не потребує згоди ОСОБА_1, та встановлена договором №3386/5 від 26.06.2013 року порука не є такою, що припинена.

Таких висновків також дійшов і Верховний суд у Постанові від 12 грудня 2018 року по цій справі переглядаючи рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року (яке оскаржується) та рішення апеляційного суду Луганської області від 27 вересня 2017 року.

З урахуванням зазначених обставин, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що порука є припиненою, а тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині є законним та обґрунтованим.

Проте судова колегія не може погодитися з висновками суду стосовно нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Як було зазначено вище, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка складається із заборгованості з основної суми боргу - 15000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків - 75008 грн. 62 коп., а всього - 90008 грн. 62 коп.

За рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.09.2015 року (справа № 431/3584/15-ц, провадження № 2/431/2008/2015 року) з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 стягнута заборгованість за договором № 3386 від 26.06.2013 року та відповідними договорами поруки заборгованість, що виникла до 03.08.2015 року в сумі 24362 грн., яка складається з : 21700 тіло кредиту; 2662,14 грн. заборгованість за відсотками ( відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.08.2015 року за період з 26.06.2013 року по 03.08.2015 року).

Згідно розрахунку заборгованості відсотки нараховані за період з 03.08.2015 року по 10.03.2017 року (на день звернення до суду з позовом) та складають 75008,62грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення вказаної суми відсотків, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відсотки нараховані позивачем на всю суму тіла кредиту у розмірі 40826,36 грн., проте, як вказаним вище рішенням Старобільського районного суду Луганської області вже було стягнуто 21700грн. (тіло кредиту), тому в даному випадку слід нараховувати відсотки виходячи з суми 19126,36 грн. (40826,36грн. 21700грн.) за період з 04.08.2015 року по 30.12.2015 року ( ставка 70%), а саме 1926,36х 70% (ставка по договору) :365 ( відповідно до п.3.3 Договору) х148 (кількість днів прострочки) = 5428,75грн. та за період з 31.12.2015 року по 10.03.2017 року (ставка140%), а саме 19126,36 х 140% (ставка кредиту з підвищеним ризиком) :365 ( відповідно до п.3.3 Договору) х435 (кількість днів прострочки) = 31912,2грн., всього 37340,95 грн.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що позивачем безпідставно було застосовано 140% ставку річних, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно долученого до матеріалів справи витягу с протоколу засідання Кредитного комітету КС «Імперіал ЛТД» від 01.12.2015 року, кредиту, виданому згідно договору №3386 від 26.06.2014 року, було надано статус кредиту з підвищеним ризиком, у звязку з чим було змінено відсотковою ставку на 140 % річних.

Крім того, суд враховує, що з 03.08.2015 року боржником ОСОБА_3 30.09.2015 року сплачено 7204 грн., яка була розподілена на погашення відсотків у сумі 7203,43грн. та 0,57 грн. на погашення основного боргу (тіла), а тому сума, яка підлягає стягненню по заборгованості за відсотками з відповідача ОСОБА_1, яка є солідарним боржником з ОСОБА_3 складає 30137,52 грн.

У звязку з наведеним, рішення суду в частині стягнення відсотків у сумі 75008,62грн. з ОСОБА_1, яка є солідарним боржником з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в цій частині.

Що стосується безпідставності стягнення позивачем саме 15000 грн. та не зясування цих обставин судом, то, як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість зі сплати основного боргу складає 40826, 36грн., рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.09.2015 року стягнута сума основного боргу - 21700грн., отже позивачем предявлено позов про стягнення суми основного боргу 15000 грн. в межах розміру суми основного боргу, який складає 40826,36грн., що є правом позивача при зверненні до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у вигляді не постановлення ухвали про відстрочку сплати судового збору КС «Імперіал ЛТД», то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не вплинули на правильність прийнятого рішення, а також на виниклі правовідносини та не є підставою для скасування рішення суду.

Клопотання представника відповідача про скасування рішення суду та залишення позову без розгляду у звязку з несплатою судового збору при зверненні до суду позивачем розглянуто судовою колегією з огляду на те, що ці вимоги зазначені у апеляційній скарзі.

До того ж питання щодо судових витрат може бути вирішено за результатами розгляду справи, що і було зроблено додатковим рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 травня 2017 року.

Проте, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо сплати судового збору допустив помилку, у звязку з чим рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в частині сплати судового збору з урахуванням положень ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви Кредитна Спілка «Імперіал ЛТД» повинна була сплатити судовий збір в сумі 1600 грн., позов судом першої інстанції задоволено повністю, отже відшкодування судових витрат на користь держави необхідно було б розподілити між шістьома боржниками в рівних частках по 266,67 грн..

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 1760 грн. (а.с.98 т.1.)

Оскільки рішенням апеляційної інстанції в частині стягнення солідарно на користь Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором змінено та зменшено суму стягнення з 90 008,62 грн. до 45 137,52 грн., то позов в цій частині задоволено на 50,15 %, а тому з Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 882, 64 грн., а з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 132,94 грн., та з Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» на користь держави судовий збір в сумі 133, 73 грн. враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.374, 376, 381, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року в частині стягнення солідарно на користь Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» (вул. Трудова, 18, м. Старобільськ, Луганської області, 92703, р/р 0195 у ПАТ «Приватбанк», МФО 304795, ) з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вул. Колгоспна, б. 29, с. Шульгинка, Старобільського району, Луганської області, 92764, і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (пров. Луговий, б. 1, с. Шульгинка, Старобільського району, Луганської області, і.н. НОМЕР_2) заборгованості за кредитним договором в сумі 90008,62 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» (вул. Трудова, 18, м. Старобільськ, Луганської області, 92703, р/р 0195 у ПАТ «Приватбанк», МФО 304795, ) з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (пров. Луговий, б. 1, с. Шульгинка, Старобільського району, Луганської області, і.н. НОМЕР_2) , яка є солідарним боржником з ОСОБА_3, заборгованість у сумі 45 137,52 грн., з яких: 15 000 грн. - тіло кредиту та 30 137, 52 грн. відсотки за користування кредитом, а також судовий збір на користь держави в сумі 132,94 грн..

Стягнути з Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 882, 64 грн. за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Кредитної Спілки «Імперіал ЛТД» на користь держави судовий збір в сумі 133, 73 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 23 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: