Справа №639/2235/18
Провадження №2/639/195/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Крюкова О.О.,

представника відповідача - Мельниченка В.С.,

представника третіх осіб - Крюкова О.О.,

представника третьої особи - Мельниченка В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/2235/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, -

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, в якій просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 200 000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди та грошові кошти у розмірі 20 000, 00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу, грошові кошти у розмірі 200, 00 грн. на відшкодування інших витрат, а саме сплачену банку комісію за сплату коштів за надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 травня 2016 року, відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №403229. Згідно даного протоколу 02.05.2016 року приблизно о 04.10 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Тайота, номерний знак НОМЕР_1, мав ознаки алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння наркотичними засобами у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер Алкотест 6810 №ARBL - 0633 в присутності двох свідків.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року по справі № 638/9059/16-п закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями поліцейських, оскільки:

-Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-Інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Лошаковою А.І. порушено вимоги чинних нормативно-правових актів;

-Інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Лошаковою А.І. порушено права ОСОБА_4, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Внаслідок вказаних незаконних дій поліцейського ОСОБА_4 вимушений був звертатися за правовою допомогою для захисту своїх прав, на що він витратив 20 000, 00 грн. та 200, 00 грн. комісії банку.

Саме вказані кошти позивач просить відшкодувати йому в якості матеріальної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб Національної поліції.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначає, що внаслідок вказаних дій йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_4, як особи невинуватої, з'явилося відчуття тривоги, хвилювання, безсоння. Такі незаконні дії принизили честь, гідність ОСОБА_4 через незаконне потрапляння до облікових баз Міністерства внутрішніх справ України, як особи правопорушника. Також у позивача зірвалися його життєві плати, відбулося погіршення стосунків з оточуючими людьми, він упевнився у безкарності посадових осіб Національної поліції України, що підірвало авторитет органів держаної влади. Позивача звинуватили у тому, що він споживає алкогольні напої, а також фактично порівняли його з особами, які постійно вживають алкогольні напої. Вказану моральну шкоду позивач оцінює у 200 000, 00 грн.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 травня 2018 року матеріали цивільної справи № 639/2235/18 за позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

ПостановоюАпеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 4 травня 2018 року скасовано.

Справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями. Призначено підготовче судове засідання.

26 липня 2018 року від представника відповідача по справі Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_4, посилаючись на наступні обставини.

Так, положення ст. 1176 ЦК України, що передбачають відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини завдавача, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди, та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В свою чергу Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду» встановлює вичерпний перелік випадків, умов та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів слідства, досудового слідства, прокуратури і суду.

Так, виходячи з положень вищевказаного Закону, обов'язковою умовою для застосування даної норми закону необхідне визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

В свою чергу позивачем такого рішення суду надано не було.

Щодо вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, то вони також, на думку відповідача, можуть бути задоволені лише за наявності протиправного рішення, дій чи бездіяльності, тобто є похідними від вимог про визнання протиправними дій відповідача, а тому відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних вимог.

26 липня 2018 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якій він зазначає, що 22.05.2016 року інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції Лошаковою А.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №403229 відносно ОСОБА_4 щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, зазначений вище інспектор поліції у відношенні до ОСОБА_4 вчинив дію, а саме склав протокол про адміністративне правопорушення.

До того ж, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2016 року по справі № 638/9059/16-п закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях відповідача наявний перший елемент цивільного правопорушення, а саме протиправність та вина відповідача.

Внаслідок вказаних дій інспектора позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, що є ще одним елементом цивільного правопорушення - шкода. І як наслідок наявний причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою.

Також позивач зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана із розміром цієї шкоди.

30 липня 2018 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, який також є представником відповідача Державної казначейської служби України, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ст. ст. 1, 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про національну поліцію», Положення про Департамент патрульної поліції - Департамент Патрульної поліції Національної поліції України та відповідно Управління патрульної поліції у Харківській області, інспектором якого винесено постанову про адміністративне правопорушення не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування.

Отже, даний спір щодо відшкодування шкоди за позовними вимогами ОСОБА_4 не регулюється Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому положення відповідного закону в даному випадку застосуванню не підлягають.

Окрім того, послуги з надання правової допомоги не обґрунтовані належними доказами та не є співмірними з складністю справи та ціною позову, а моральна шкода є недоведеною.

В зв'язку з вищевикладеним, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, який також є представником відповідача Державної казначейської служби України, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_4

01 серпня 2018 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області, відповідно до якої, він зазначає, що третя особа не може надавати відзив на позов, а може надавати лише пояснення.

Окрім того, Апеляційний суд Харківської області встановив, що ОСОБА_4 має право на відшкодування шкоди у зв'язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які встановлені рішенням суду не підлягають доказуванню, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно Розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2019 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи відповідно до ч.7 ст.33 ЦПК України, ч.9 ст.31 КАС України, п.п. 2.3.3, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.17, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п. 6.2, 8.2, 8.3, 8.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 року, для розгляду даної цивільної справи, суддею було визначено головуючого суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В. Справу вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу в судове засідання.

Представник позивача - ОСОБА_1, який діє на підставі Довіреності від 23.11.2017 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, він же представник третіх осіб - Департаменту патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна - Крюков О.О., який діє на підставі Довіреності від 08.01.2019 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві.

Представник відповідача Державної казначейської служби України, який також є представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області - Мельниченко В.С., який діє на підставі Довіреностей від 02.01.2019 року та від 04.01.2019 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 22 травня 2016 року, приблизно о 04.10 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Тойота, номерний знак НОМЕР_1, мав ознаки алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння наркотичними засобами у встановленому законом порядку проводився приладом «Драгер Алкотест 6810 №ARBL - 0633 в присутності двох свідків.

Правопорушення зафіксовано протоколом серія АП2 №403229 від 22.05.2016 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року по справі № 638/9059/16-п провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення - закрито. (а.с. 8)

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2018 року по справі № 638/9059/16-п виправлено описку у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2016 року по справі № 638/9059/16-п, вказавши по тексту постанови прізвище «ОСОБА_4» замість помилково вказаного «ОСОБА_4» у відповідних відмінках.

Виправлено описку у постанові Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2016 року по справі № 638/9059/16-п, вказавши правильну адресу ОСОБА_4 «АДРЕСА_1» замість помилково вказаної «АДРЕСА_2».

З метою захисту своїх прав та інтересів ОСОБА_4 був вимушений звернутися за правовою допомогою.

Так, між ОСОБА_4 та АО «Адвокати та медіатори України», в особі голови Ляшенко Ю.А., 20.12.2017 був укладений Договір № 6НП про надання правової допомоги. (а.с. 14-15)

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору про надання правової допомоги, Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення надавати Клієнту правову допомогу на умовах передбачених цим договором, за виставленим Завданням для Виконавця. Завдання вважається прийнятим до опрацювання у разі його підписання Сторонами.

На виконання умов Договору про надання правової допомоги, Сторонами було підписано Завдання №1 до Договору № 6НП від 20.12.2017. Відповідно до даного Завдання, ОСОБА_4 доручає АО «Адвокати та медіатори України» надавати правову допомогу, яка полягає у підготовлені та подані до суду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями Інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Лошакової Альони Ігорівни щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№ 403229 від 22.05.2016 року, за яким провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2016 року по справі № 638/9059/16-п, а також участь у судових засіданнях, до винесення остаточного рішення по справі. (а.с. 17)

Пунктом 4.1. Договору про надання правової допомоги, передбачено, що винагорода за послуги, які надаються виконавцем, встановлюються Актами виконаних робіт.

Пунктом 4.2. Договору про надання правової допомоги передбачено, що за згодою Сторін Клієнт сплачує Виконавцеві 100% винагороди відповідно до п. 4.1. під час підписання договору або передплату в розмірі 50 % від ціни Договору під час підписання Договору, а решту суми у розмірі 50 % від ціни Договору Клієнт сплачує після надання Виконавцем правової допомоги відповідно до предмету Договору та Завданню.

Так, Сторони погодили між собою, що Клієнт сплачує Виконавцеві 100% винагороди під час підписання Договору. Договір про надання правової допомоги підписаний Сторонами 20.02.2017.

Згідно із квитанцією № 0.0.922250369.1 від 20.12.2017, ОСОБА_4 сплатив за надання правової допомоги згідно Договору № 6НП від 20.12.2017 грошові кошти у розмірі 15 000 (п'ятнадцяти тисяч) гривень 00 копійок. (а.с. 19)

Як вбачається з квитанції № 0.0.922737706.1 від 21.12.2017, ОСОБА_4 сплатив за надання правової допомоги згідно договору № 6НП від 20.12.2017 грошові кошти у розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень 00 копійок. (а.с. 20)

Разом сплачено 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до вищенаведених квитанцій, ОСОБА_4 також було сплачено комісію банку у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок, що у розумінні п. 3 ст. З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди», також підлягає відшкодуванню ОСОБА_4

Згідно із Додатком № 2 до Договору № 6НП про надання правової допомоги від 20.12.2018 року «Кошторис наданих послуг», вартість послуг, наданих ОСОБА_4 становить 20 000, 00 грн. (а.с. 18)

Відповідно до Акту виконаних робіт № 1 до Договору № 6НП про надання правової допомоги від 20.12.2017 року від «27» квітня 2018 року, ОСОБА_4 були надані послуги із надання правової допомоги, на підставі Завдання № 1, яка полягає підготовлені та подані до суду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями Інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Лошакової Альони Ігорівни щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№ 403229 від 22.05.2016 року, за яким провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2016 року по справі № 638/9059/16-п, а також участь у судових засіданнях, до винесення остаточного рішення по справі на суму 9 600, 00 грн.. (а.с. 16)

Як вбачається з Акту виконаних робіт № 2 до Договору № 6НП про надання правової допомоги від 20.12.2017 року від «22» січня 2019 року, ОСОБА_4 були надані послуги із надання правової допомоги, на підставі Завдання № 1, яка полягає підготовлені та подані до суду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями Інспектора роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Лошакової Альони Ігорівни щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№ 403229 від 22.05.2016 року, за яким провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2016 року по справі № 638/9059/16-п, а також участь у судових засіданнях, до винесення остаточного рішення по справі на суму 4 480, 00 грн.. (а.с. 175)

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 3 ст. 82 ЦПК України також передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 19 КонституціїУкраїни вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог у позовній заяві посилається на вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 наведеного Закону право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), окрім іншого: суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У ст.5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено перелік органів, оперативні підрозділи яких можуть здійснювати оперативно-розшукову діяльність. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється.

Відповідно до ст. ст. 1,5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про Національну поліцію», Положення про Департамент патрульної поліції - Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відповідно Управління патрульної поліції у Харківській області, інспектором якого було винесено протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування.

А отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що до правовідносин щодо відшкодування шкоди за позовними вимогами ОСОБА_4 по даній справі Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню не підлягає.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У правовому висновку Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 вказано, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи скасовує норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов'язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований.

Вказаний висновок також викладений в Постанові Верховного суду від 27.06.2018 року у справі № 640/17380/16-ц.

В постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року по справі № 454/1213/16-ц зазначено наступне.

Положеннями частин першої - третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження порушення стосунків позивача з іншими людьми, у приниженні його честі та гідності, моральних страждань та інших негативних наслідків, на які посилається позивач і які, на думку позивача, настали внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Сам факт закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди. Тому позов ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

При цьому заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди полягають виключно в наданні позивачу правової допомоги при розгляді даної справи, що вбачається з наданого суду Договору №6НП про надання правової допомоги від 20.12.2017 року, укладеного між ОСОБА_4 та Адвокатським об'єднанням «Адвокати та медіатори України», додатків до нього, актів виконаних робіт, кошторису на суму 20 000 грн. та чеків про сплату даної суми.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що складав заяви по суті справи та брав участь в судових засіданнях представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.11.2017 року, з якої не вбачаються будь-які повноваження ОСОБА_1 діяти від Адвокатського об'єднання «Адвокати та медіатори України».

Окрім того, Актами виконаних робіт №1 від 27.04.2018 року та № 2 від 22.01.2019 року, було встановлено, що послуги ОСОБА_4 були надані на загальну суму 14 080, 00 грн., а не на суму 20 000, 00 грн., як то передбачено Договором №6НП про надання правової допомоги від 20.12.2017 року.

Встановивши, що при складанні протоколу у відношенні позивача працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до статей 255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання йому цими діями матеріальної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку з протиправністю дій і завданням шкоди, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки у даному випадку відсутні усі обов'язкові складові цивільно-правової відповідальності.

Посилання позивача на те, що протиправність та неправомірність дій працівників поліції щодо складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2016 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП є необґрунтованими, оскільки вказаною постановою неправомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено. Рішення про встановлення факту неправомірності вищевказаних дій працівників поліції відсутнє.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями слід відмовити у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що позивач звільнений від судового збору при зверненні з позовом, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 16, 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Департамент патрульної поліції, інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Відповідач - Державна казначейська служба України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, б. 6.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, місцезнаходження: м. Харків, вул. Бакуліна, б. 18.

Третя особа - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3.

Третя особа - Інспектор роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Лошакова Альона Ігорівна, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Повний текст рішення складено 02.05.2019 року.

Суддя В. В. Труханович