Єдиний унікальний номер 225/193/19 Номер провадження 22-ц/804/930/19

Єдиний унікальний номер 225/193/19
Номер провадження 22-ц/804/930/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: Азевича В Б., ОСОБА_2,

розглянувши без повідомлення учасників у м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті (суддя Нємиш Н. В. повний текст ухвали виготовлено 14 січня 2019 року),

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_5, померлої 15 травня 2018 року у м. Донецьку.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 року заяву ОСОБА_4,заінтересована особа - Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті повернуто заявнику з підстав п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом прийнято до уваги виключно положення абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України. Проте, виходячи із норм Глави 6 ЦПК України право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, має особа, для якої підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів маєзначення з метою охорони її прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Від Бахмутського міського відділу ДРАЦС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що має обовязкове значення у заяві про встановлення факту смерті родинних відноси з померлим, оскільки тільки цій людині дано право встановлювати факт смерті свого родича. Просили прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2019 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_5, яка померла 15 травня 2018 року у м. Донецьк, тобто на тимчасово окупованій території. В обґрунтування заявленого факту надає копію паспорта на імя ОСОБА_5, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, дублікат довідки про причину смерті №126 від 15 травня 2018 року, свідоцтво про смерть від 15 травня 2018 року, свідоцтво про захоронення від 16 травня 2018 року та копію заповіту (а.с. 5, 6, 9, 10, 11).

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 року заяву ОСОБА_4 їй повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, як таку що подана особою, яка не мала права її підписувати (а.с. 9). При цьому суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення до суду заявник ОСОБА_4 не є родичем померлої.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

При цьому судом першої інстанції не зясовано яким чином встановлення даного факту стосується майнових або немайнових прав заявника, чи має значення для охорони її прав, захисту свобод чи інтересів.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун'єшДіаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил'ес проти Іспанії).

На підставі ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в і інтересах якої діє ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Дзержинськогоміського суду Донецької області від 14січня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 квітня 2019 року.

ОСОБА_6 ОСОБА_1

Судді: В. Б. Азевич

ОСОБА_2