КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №756/9628/18

22 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Голік Н.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

30 липня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.12.2012 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказувало на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Посилаючись на те, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.06.2018 року має заборгованість у розмірі 27 559,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1757,95 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 642,97 грн., заборгованості за пенею в розмірі 23369,76 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу(процентна складова) - 1288,53 грн., просило стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16 серпня 2018 року справу передано на розгляд до Рокитнянського районного суду Київської області.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначала, що відповідач заперечень проти позову банку не подавав, розмір заборгованості не оспорював, як і не оспорював факт укладання договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку. Також відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості. Вважає доведеним факт укладання між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2012 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 19.12.2012 року станом на 22.06.2018 року у розмірі 27 559,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1757,95 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 642,97 грн., заборгованості за пенею в розмірі 23369,76 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1288,53 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факту видачі відповідачу картки та кредитних коштів. Зазначення ОСОБА_5 у заяві на видачу кредиту про ознайомлення його з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не є належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Крім того, з наданої позивачем копії такої заяви неможливо встановити, який саме вид банківської платіжної карти отримав ОСОБА_5 після підписання цієї анкети-заяви та у якому розмірі було встановлено кредитний ліміт.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У позовній заяві позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.12.2012 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_5 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача (а.с. 7-27).

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 19.12.2012 року містить анкетні дані ОСОБА_5, його контактну інформацію. Також згідно заяви ОСОБА_5 виявив бажання на оформлення платіжної картки Кредитка «Універсальна» та зазначив бажаний ліміт у 8000 грн.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_5 погодився з тим, що дана заява разом із Пам'яткою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, з моменту підписання особою анкети-заяви, між банком та нею укладено кредитний договір шляхом приєднання такої особи до запропонованого банком договору.

З досліджених доказів встановлено, що 19 грудня 2012 року відповідачем підписано анкету-заяву, якою він погодився на укладення договору про надання банківських послуг та пройшов ідентифікацію у банку. Таким чином, приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг надало йому право на користування банківськими послугами без укладення окремого договору.

19 грудня 2012 року ОСОБА_5 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, що підтверджується активацією ним вказаної кредитної картки та користування картковим рахунком, що свідчать про укладення між сторонами кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до вимог ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

З наявної в матеріалах справи довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов кредитно договору №б/н від 19 грудня 2012 року банком було надано ОСОБА_5 кредитну картку НОМЕР_2 строком дії з 19.12.2012 року по 03.2016 року.

Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві.

ОСОБА_5 свої обов'язки за кредитним договором №б/н від 19 грудня 2012 року належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка за розрахунками банку становить загальну суму 27559,21 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1757,95 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 642,97 грн., пеня - 23369,76 грн., штрафи - 1788,53 грн.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 31 березня 2016 року (строк дії картки НОМЕР_2) включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 березня 2016 року (строк дії картки НОМЕР_2) відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця.

Зі змісту постанови «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», затвердженої Національним банком України від 30 квітня 2010 року №223, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 липня 2010 року №474/17769 , залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням спеціальних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми.

Кредитна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором.

Користувач на власний розсуд або відповідно до умов кредитного договору, якщо кредит має цільовий характер, частково або в повному обсязі використовує кредит протягом строку дії кредитного договору і зобов'язаний повернути кредит та проценти за користування ним на умовах, встановлених кредитним договором.

Банк зобов'язаний після виконання взаємних зобов'язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому довідку про повернення спеціального платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

З наявної в матеріалах справи довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов кредитного договору №б/н від 19 грудня 2012 року банком було видано ОСОБА_5 кредитну картку НОМЕР_1строком дії з 19 грудня 2012 року по 03.2016 року.

З даної довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» також вбачається, що банком видано ОСОБА_5 також інші кредитні картки: НОМЕР_3 строком дії з 21 серпня 2013 року по 05.17 року; НОМЕР_5 строком дії з 11 лютого 2015 року по 01.18 року; НОМЕР_4 строком дії з 10.03.2015 року по 03.18 року (а.с.81) .

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні картки НОМЕР_3, НОМЕР_5, НОМЕР_4 видані в межах дії одного й того ж договору кредиту б/н від 19 грудня 2012 року (термін дії якого закінчився 31 березня 2016 року), у зв'язку з чим, у колегії суддів, відсутні правові підстави ототожнювати ці кредитні картки з кредитним договором №б/н від 19 грудня 2012 року .

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.12.2012 року станом на 22.06.2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 за кредитом становить 27559,21 грн., з яких: 1757,95 грн. - тіло кредиту; 642,97 грн. - заборгованість за відсотками; 23369,76 грн. - пеня, 1788,53 грн. - штрафи.

Відсотки за користування кредитом на загальну суму 642,97 грн. нараховувалися банком за період з 30.09.2015 року по 29.02.2016 року, тобто в межах строку дії договору, тому з урахуванням положень ст.ст.1048, 1050 ЦК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом, які обліковуються за ОСОБА_5 станом на 31 березня 2016 року (на момент закінчення строку дії кредитного договору) в сумі 642,97 грн.

Разом з тим, пеня в сумі 23 369,76 грн. нараховувалася з 01.03.2016 року по 22.06.2018 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 19 грудня 2012 року, а саме після 31 березня 2016 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 195,61 грн., нарахована з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року (момент закінчення строку дії кредитного договору).

Також колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити з огляду на наступне.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, тоді як пунктом 2.1.1.7.6 передбачено сплату штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором.

Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у ст.61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що підписання відповідачем анкети-заяви 19.12.2012 року, отримання та користування ним кредитною карткою за вищевказаним картковим рахунком, виписка по рахунку, яка містить операції по рахунку клієнта, розрахунок заборгованості свідчать про те, що відповідач своїми діями визнавав наявність у нього кредитних правовідносин з Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 1757,95 грн., заборгованості за відсотками в сумі 642,97 грн., заборгованості за пенею в сумі 195,61 грн. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені та штрафів слід відмовити.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на загальну суму 2596,53 грн., що становить 9,4% від суми заявлених вимог. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 361,21 грн.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 361,21 грн.

Керуючись ст.ст.526, 530, 634, 638, 1048, 1050, 1054, ЦК України, ст.ст. 76, 77, 78, 81, 141, 263,367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 03 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 2596,53 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1757,95 грн., заборгованості по процентах в сумі 642,97 та пені в розмірі 195,61 грн.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені та штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 361,21 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: