Справа № 594/232/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

з участю секретаря Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 листопада 2009 року померла її баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить земельна ділянка площею 1, 76 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради, та яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 329046.

Поряд з тим зазначила, що померла за життя зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповіла своїй дочці, а її матері ОСОБА_3, яка відмовилась від прийняття спадщини, а тому на дану спадщину позивач претендує як спадкоємець за законом.

З приводу оформлення спадщини, звернулася до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах. Так, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №329046, власником земельної ділянки такої зазначено ОСОБА_7, тоді як спадкодавцем згідно свідоцтва про смерть є ОСОБА_5.

А тому, просила суд визнати за нею як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, право власності на земельну ділянку площею 1, 76 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 329046.

Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності, зазначивши що її інтереси представлятиме адвокат ОСОБА_8

Представник позивача адвокат ОСОБА_8 до суду подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився. Від сільського голови ОСОБА_9 до суду надійшла письмова заява, згідно якої просив справу слухати у його відсутності, крім цього зазначив що позов визнає.

Третя особа ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, зазначивши, що позов визнає.

Від третьої особи ОСОБА_4, заяв чи клопотань про відкладення підготовчого засідання у справі до суду не надходили, як і пояснення щодо позову.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 26 листопада 2009 року в с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області померла баба позивача ОСОБА_5, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 097050, виданого 27 листопада 2009 року ОСОБА_2 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Факт їх родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача серії ІІ-ИД №328552, свідоцтвом про укладення нею шлюбу серії І-ИД №262882, свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ИД №285554 та свідоцтвом про її одруження серії 1-ИД.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_5 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_3.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 23 квітня 1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 13.

Після смерті ОСОБА_5, відкрилася спадщина, яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з нею на день її смерті, а спадкоємець визначена заповітом спадщину у встановлений законом строк не прийняла, оскільки проживала окремо від спадкодавця і у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, крім того подала до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім того заяву про відмову від прийняття спадщини подав і ОСОБА_4. 28 січня 2019 року ОСОБА_10 від імені позивача звернувся до ОСОБА_6 державної нотаріальної контори із зверненням щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_5, однак у видачі свідоцтва було відмовлено у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, а саме відповідно до свідоцтва про смерть, спадкодавець ОСОБА_5, а відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, власник землі ОСОБА_7. Тому позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення належності даного майна померлій та встановлення права власності за ним, як за спадкоємцем за заповітом. Наведене вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради №130 від 13.02.2019 року, листа ОСОБА_6 державної нотаріальної контори №29/02-14 від 28.01.2019 року, та матеріалів спадкової справи №9/2019, відкритої до майна померлої ОСОБА_5.

Судом встановлено, що померлій ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови ОСОБА_6 райдержадміністрації від 20 вересня 2004 року №431, 06 травня 2005 року ОСОБА_6 райдержадміністрацією було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №329046, площею 1, 76 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зокрема вбачається з копії вказаного державного акту. Однак у такому при написанні по батькові власника земельної ділянки допущено помилку, і замість Євстахіївна, зазначено Євстахівна, що не відповідає дійсності.

Так як вбачається з довідки ОСОБА_2 сільської ради №297 від 17.04.2019 року, ОСОБА_5 була власником земельної ділянки площею 1, 76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради та належала їй на підставі вищевказаного державного акту.

Вказана земельна ділянка була передана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження голови ОСОБА_6 райдержадміністрації від 20 вересня 2004 року №431. Наведене підтверджується копією даного розпорядження, протоколом про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) з земель колективної власності колишнього КСП «Дружба» с.Ланівці Борщівського району №1 від 05 квітня 2004 року.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, у вказаному протоколі було допущено помилку у написанні по батькові власника земельної ділянки, а саме під номером 553 зазначено ОСОБА_7, замість ОСОБА_5.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідальними особами при складанні вищевказаного протоколу допущено помилку у написанні по батькові власника такої, що призвело і до помилкового зазначення власника земельної ділянки і у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА №329046, виданому на імя ОСОБА_5 ОСОБА_6 райдержадміністрацією 06 травня 2005 року.

У відповідності до п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року із змінами від 16 березня 2009 року, усі записи у Державному акті мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки станом на 18.02.2019 року становить 30141, 68 грн.

Відповідно до ст. ст.1216-1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої, не заявляли. Зазначене випливає з листа ОСОБА_6 державної нотаріальної контори №29/02-14 від 28.01.2019 року, та матеріалів спадкової справи №9/2019, відкритої до майна померлої ОСОБА_5.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1219, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с.Тулин Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 26 листопада 2009 року в с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області, право власності на земельну ділянку площею 1, 76 га, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №329046.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча::