Справа №: 343/845/19
Провадження №: 6/0343/31/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області подання головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області ОСОБА_1 звернулася 25.04.2019р. до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника ОСОБА_2 «Відродження» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, Івано-Франківська область Долинський район с.Рахиня, до виконання зобовязань покладених на неї виконавчими листами виданих Івано-Франківським ОАС №809/489/16, 809/1766/17, 809/360/17, 809/994/17, 809/100/17 про стягнення з ОСОБА_2 «Відродження» на користь ПФУ боргу в сумі 73061,09грн.

В поданні зазначено, що на виконанні Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області знаходиться зведене виконавче провадження 58306949, яке повторно відкрито на підставі виконавчих листів 809/489/16, 809/1311/17, 809/1766/17, 809/360/17, 809/994/17, 809/100/17 виданих Івано-Франківським ОАС про стягнення з ОСОБА_2 "Відродження" на користь ПФУ боргу в сумі 73061,09 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 «Відродження», .

Виконавцем, 23.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, керівник підприємства не зявився, не предявив декларацію про доходи та майно, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що за боржником зареєстрований причіп марки ПСЕ-125, 1989 р.в. На дане майно накладено арешт та призначено субєкта оціночної діяльності для встановлення ринкової вартості для подальшої реалізації на електронних торгах. Іншого рухомого чи нерухомого майна за боржником не зареєстровано. На рахунки боржника в банківській установі накладено арешт, проте кошти відсутні.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Згідно письмового пояснення керівника ОСОБА_2 "Відродження" ОСОБА_3 підприємство не проводить фінансово-господарську діяльність понад шість років, відсутні оборотні і основні засоби.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Головний державний виконавець Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області ОСОБА_1 для розгляду подання не з'явилася.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні у Долинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Івано-Франківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 58306949, відкрите повторно на підставі виконавчих листів 809/489/16, 809/1766/17, 809/360/17, 809/994/17, 809/100/17 про стягнення з ОСОБА_2 «Відродження» на користь ПФУ боргу в сумі 73061,09грн.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1-4 ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таке ж право гарантується і низкою міжнародних правових актів. Так, зокрема, згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави; кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Згідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового

обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.12 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень- подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобовязань (зобовязань боржника - юридичної особи)

Як вбачається з Судової практика Верховного суду України від 01.02.2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази ухилення керівника боржника ОСОБА_2 "Відродження " ОСОБА_3, від виконання зобов'язання, матеріали подання не містять жодних доказів на підтвердження того, що керівник боржника має намір не виконувати судове рішення та не надано жодних доказів на підтвердження того, що нею вчинялися будь-які дії, спрямовані на невиконання рішення суду та погашення заборгованості.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні головного державного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов'язань та що вони не погашені, але ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення керівника боржника від виконання цих зобов'язань, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах справи немає. З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Також, в порушення вимог Інструкції ,про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець не повідомив керівника боржника, оскільки докази про це не були долучені до подання.

Крім того, головний державний виконавець Вакуленко Н.О., як на правову підставу оголошення боржника в розшук посилається на ст. 377-1 ЦПК України, хоч такої статті в даному кодексі не існує.

Слід зазначити, що 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України, в якій питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України регулюється статтею 441. Частиною 3 ст. 441 ЦПК України (в новій редакції) передбачено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Вбачається, що ст. 441 ЦПК України (в новій редакції) не містить положень щодо можливості тимчасового обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення керівника боржника від виконання виконавчого документу в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо керівника боржника ОСОБА_3, тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, внаслідок чого суд відмовляє в задоволенні подання..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 267, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в України громадян України», суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа керівника ОСОБА_2 «Відродження » ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити

Ухвала суду у відповідності до ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: