РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/22270/18

Провадження № 22-ц/4815/564/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

ссуддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3;

відповідач ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2019 року у складі судді Галінської В.В., ухвалене в м. Рівне об 11 год. 58 хв., повний текст рішення складено 01 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і станом на жовтень 2018 року в грошовому еквіваленті ця сума складає 2 412,33 грн., які нараховуються, виходячи із середньої заробітної плати в даній місцевості. Пояснював, що у нього відсутній офіційний заробіток, а доходи мають нестабільний характер, оскільки він підробляє різноробочим на будівництвах, де отримує близько 3000 4000 грн. на місяць. При цьому зазначав, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. З урахуванням уточнених позовних вимог просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2019 року вказаний позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частини всіх видів заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1200 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано передбаченим законом правом суду змінити (зменшити або збільшити) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та обґрунтовано тим, що з часу встановлення аліментів, які стягуються на користь відповідачки з позивача, у останнього погіршився матеріальний стан, виникла необхідність утримувати матір похилого віку, що в сукупності із сплатою аліментів у раніше встановленому розмірі унеможливлює його забезпечення себе самого найнеобхіднішим.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що місцевий суд, поклавши в основу рішення про зміну розміру аліментів факт зміни матеріального становища платника, не перевірив належним чином доказів як на підтвердження того, що позивач здійснює догляд саме своєї матері і чи остання дійсно потребує стороннього догляду, так і того, що він втратив роботу. Додає, що у рішенні суду містяться покликання на те, що позивач працює та отримує дохід 3000-4000 грн., і сам позивач у позовній заяві вказує, що працює за кордоном. Не погоджується із визначеною сумою стягнення аліментів у розмірі 1200 грн., та вважає її недостатньою для утримання дитини. Зауважує, що відповідачка не в змозі самостійно утримувати спільного з позивачем сина, оскільки він потребує значних матеріальних витрат на навчання, догляд, харчування, оздоровлення, медичний догляд, розвиток тощо, а вона офіційно не працює, отримує мізерний дохід від 300 до 800 грн. в місяць. Зазначає, що суд не вправі був приймати заяву позивача про уточнення позовних вимог, де позивач просив змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, визначивши їх у сумі 1200 грн. щомісячно, оскільки така заява подана поза межами встановленого законом строку для її подачі. Додає, що правом звернення про зміну способу стягнення аліментів наділений не позивач як платник аліментів, а відповідачка як їх одержувач. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Рівненського міського суду від 27 грудня 2016 року у справі № 569/12067/16-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Рівненського міського суду від 04 жовтня 2018 року по справі № 569/11749/18 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 такими обставинами зазначив наступні: 1) з часу призначення аліментів його матеріальний стан погіршився внаслідок втрати постійної роботі; 2) на його утриманні перебуває непрацездатна мати похилого віку.

Такі обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та переконливими доказами.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачем не підтверджено родинного звязку з особою, яку він доглядає, спростовані наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії ІІ-ГЮ № 424847, виданого 18.01.1986 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 є його матірю.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивач має більший дохід, ніж сам про це зазначає (3 000-4000 грн. на місяць), оскільки працює за кордоном, апеляційним судом відхиляються як такі, що не підтверджені жодними доказами.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в сумі 1 200 грн. в місяць на дитину відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує права позивача як платника аліментів.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивач не є особою, яка законом наділена правом звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, апеляційним судом оцінюються критично. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви про уточнення позовних вимог, позивач у ній, як і в позовній заяві, просить суд змінити розмір аліментів і встановити його у сумі 1200 грн. на місяць.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, при чому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини.

Оцінивши обставини справи у взаємозвязку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до переконання, що визначений місцевим судом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини є достатнім та справедливим.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2019 року.

Головуючий підпис ОСОБА_10

Судді: підпис ОСОБА_1

підпис ОСОБА_2

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_10