Провадження № 2/734/504/19 Справа № 734/1279/19
У Х В А Л А

18 квітня 2019 рокусмт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Соловей В.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» м. Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором поставки у суд звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 15 лютого 2016 року укладений договір поставки № 1873. Відповідач припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. Позивач ставить позовні вимоги про стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ «Баядера Логістик» грошових коштів у розмірі 10282.18 гривні за договором постави № 1873 від 15 лютого 2016 року і грошових коштів у розмірі 719.75 гривень штрафних санкцій.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд із такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, ч.ч. 1 і 3 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Сторонами договору поставки можуть бути субєкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до п.п. 1 і 2 ч. 2 ст. 55 ГК України субєктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається субєктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1)у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Справа за позовом ТОВ «Баядера Логістик» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки підлягає розгляду господарським судом у порядку господарського судочинства.

Спірні правовідносини виникли у сфері господарювання, повязані із зобовязаннями сторін за договором поставки № 1873, укладеним 15 лютого 2016 року між ТОВ «Баядера Логістик» і ФОП ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява ТОВ «Баядера Логістик» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у звязку із чим необхідно відмовити у відкритті провадження у цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261 і 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» м. Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором поставки відмовити.

Розяснити позивачеві ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» м. Києва про право на звернення із позовом до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом пятнадцяти днів із дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя