Ухвала

Іменем України

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 463/5685/14-ц

провадження № 61-48286ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю«Вузьке», подану представником Різником Олексієм Романовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року в частині перегляду ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_6, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вузьке», про визнання прилюдних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_6, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вузьке» (далі - ТОВ «Вузьке»), про визнання недійсними прилюдних торгів від 23жовтня 2014 року з реалізації квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,6 кв. м, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_5 залишено без розгляду. Роз'яснено позивачеві право, передбачене частиною другою статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 повернуто та роз'яснено йому право на звернення до суду із самостійним позовом в порядку, передбаченому ЦПК України. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, про поважність причин неявки не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, а його неявка перешкоджає розгляду справи.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з відсутності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

У грудні 2018 року ТОВ «Вузьке» через свого представника Різника О. Р. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що посилання апеляційного суду при ухваленні рішення на те, що суд першої інстанції невірно застосував положення пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є помилковими та безпідставними.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Вузьке», подану представником Різником О. Р., залишено без руху та встановлено строк для усунення наявного у ній недоліку щодо доплати судового збору у належному розмірі.

Вимоги ухвали заявником виконані - недолік, зазначений в ухвалі, усунуто.

Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що справа № 463/5685/14-ц перебуває у провадженні Личаківського районного суду м. Львова з 29 жовтня 2014 року, провадження у ній відкрито 30 жовтня 2014 року.

Справа призначалася до судового розгляду неодноразово, а саме:04 грудня 2014 року, 24 грудня 2014 року, 24 лютого 2015 року, 10 квітня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 25 січня 2016 року, 03 березня 2016 року, 17 жовтня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 23 січня 2017 року, 02 березня 2017 року, 19 травня 2017 року, 22 серпня 2017 року, 17 листопада 2017 року, 04 червня 2018 року, 18 червня 2018 року. Судові засідання неодноразово відкладалися, зокрема, з причин: неявкиучасників справи, в тому числі і ОСОБА_5 та його представника, які не з'являлися у поштове відділення для отримання судовихповісток, і такі поверталися до суду за закінченням терміну зберігання; неналежного повідомлення учасників справи; у зв'язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті; через несправність записуючого пристрою.

Крім цього, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року скасовано ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 березня 2016 року, якою позов ОСОБА_5 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача у судове засідання у вказаній справі, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Разом з тим, 10 квітня 2015 року розгляд справи зупинявся, відновлено провадження 24 вересня 2015 року; з 30 листопада 2017 року до 22 лютого 2018 року справа перебувала у провадженні Апеляційного суду Львівської області у зв'язку з оскарженням ухвали про відкриття провадження.

Надалі справа була призначена до розгляду на 04 червня 2018 року, учасники справи повідомлені про судове засідання SMS-повідомленнями (довідка не підписана відповідальною особою), судові повістки повернулися до суду без вручення за закінченням терміну зберігання.

Довідкою за підписом секретаря судового засідання підтверджується, що фіксація судового засідання, призначеного на 04 червня 2018 року, не здійснювалася у зв'язку з несправністю записуючого пристрою.

Встановивши, що матеріали справи не містять інформації про явку учасників процесу, в тому числі і ОСОБА_5 чи його представника, в судове засідання, призначене на 04 червня 2018 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_5 не був присутнім у цьому судовому засіданні, є припущенням, не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Про судове засідання у даній справі, призначене на 18 червня 2018 року, позивач ОСОБА_5 та його представник також були повідомлені SMS-повідомленнями (довідка не підписана відповідальною особою), судові повістки повернулися до суду без вручення за закінченням терміну зберігання 30 липня 2018 року.

З урахуванням встановлених обставин суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, у зв'язку з чим обґрунтовано скасував ухвалу суду першої інстанції та направив справу для продовження розгляду.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю«Вузьке», поданою представником Різником Олексієм Романовичем, на постанову Львівського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року в частині перегляду ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2018 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_6, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вузьке», про визнання прилюдних торгів недійсними.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик