ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/2551/18

провадження 22-ц/822/504/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 10 квітня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні приміщеннями будинку шляхом заміни дверних замків (головуючий у першій інстанції Скуляк І.А.)

встановив :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні приміщеннями будинку шляхом заміни дверних замків.

19 березня 2019 року ОСОБА_4 . в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 10 квітня 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні приміщеннями будинку шляхом заміни дверних замків, зупинено до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування будинковолодінням.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема посилається на порушення її права на справедливий розгляд справи в розумні строки, вважає, що немає підстав для зупинення провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини, розгляд даної справи здійснено в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівців розглядається цивільна справа №727/4615/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування будинковолодінням. Оскільки, цивільні справи між собою тісно пов`язані предметом спору та правильне і об`єктивне прийняття рішення по даній справі, щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 Чернівців залежить від рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважав за доцільне зупинити провадження по справі до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців по справі №727/4615/17.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. При цьому нормою цієї статті встановлено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадках коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти) які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст.251 ЦПК України суд повинен, зокрема, враховувати, що підстава для зупинення провадження у справі, визначена п. 6 ч.1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення та не навів в своїй ухвалі мотивів неможливості розгляду даної справи.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому.

Суд першої інстанції, постановивши ухвалу про зупинення провадження, не навів мотивів, які факти можуть бути встановлені або спростовані за наслідками розгляду іншої справи та їх вплив на вирішення цієї справи.

Окрім того, суд першої інстанції не перевірив належним чином чи є спільним предмет доказування в обох справах та чи є вимоги в цих справах такими, що нерозривно пов`язані між собою, що давало б підстави встановити об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Судовою колегією не встановлено причин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи до постановлення рішення у справі №727/4615/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування будинковолодінням.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням по цивільній справі№727/4615/17 порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За таких обставин, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є безпідставною і призводить до затягування розгляду справи.

Крім того, оскаржувана ухвала в частині зупинення провадження по справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме ч. 3 ст. 210 ЦПК України та п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно яких на стадії розгляду справи по суті не допускається зупинення провадження з підстав об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, і відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, це є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, п.4 ч.1 ст.379, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районнного суду м.Чернівців від 10 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Вірно з оригіналом :