ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 року м. Одеса

справа № 498/920/18

провадження № 22-ц/813/4097/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - орган опіки та піклування Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року у складі судді Чернецької Н.С.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав (а.с.2-6).

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року цивільну справу передано на розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області за підсудністю (а.с.29-30).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направивши цивільну справу до Великомихайлівського районного суду Одеської області для продовження розгляду справи за встановленою підсудністю (а.с.44-46).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення прийшов до помилкового висновку, що вимога про стягнення аліментів є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав, та не врахував абсолютне право позивача на альтернативну підсудність, передбачене ч.1 ст. 28 ЦПК України, яким він скористався, пред'явивши позов до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи орган опіки та піклування Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явилися, клопотання про поважність причин неявки в суд апеляційної інстанції не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність, з огляду на положення ч. 2 ст. 369 ЦПК України (а.с.62-66).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Іллічівського міського суду Одеської області, суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 27, 31 ЦПК України і зареєстрованого на території Іллічівського району Одеської області місця проживання відповідачки.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідачки з позовними вимогами про стягнення аліментів на дитину та позбавлення батьківських прав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2-6).

Судом було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2:

- 11 жовтня 2018 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2;

- з 18 грудня 2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.27).

Параграфом 3 глави 2 розділу 1 ЦПК України встановлена територіальна юрисдикція (підсудність).

Частиною 1 ст.27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (загальне правило).

Статті 28-30 ЦПК України встановлюють виключення із загального правила територіальної підсудності.

Так, за змістом ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу.

Альтернативна територіальна підсудність зумовлена необхідністю або доцільністю надання позивачеві права вибору суду, який розглядатиме справу.

Встановлення правил альтернативної підсудності створює позивачу більш сприятливий режим для участі в судочинстві (наприклад, зменшуються витрати часу на звернення до суду, що, у свою чергу, може вплинути на оперативність розгляду справи).

Отже, право позивача на альтернативну підсудність є абсолютним і не може бути обмежене, оскільки процесуальний закон не передбачає виключень з нього.

Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Крім того, якщо в одному позові вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів, такий позов може подаватися за вибором позивача.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Великомихайлівського районного суду Одеської області, колегія суддів прийшла до висновку, що позовну заяву було вірно подано за вибором позивача за місцем його проживання до Великомихайлівського районного суду Одеської області. Таким чином, позивач скористався своїм абсолютним правом, передбаченим ст.28 ЦПК України.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції положення ст.28 ЦПК України не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними від основної вимоги про позбавлення батьківських прав.

За нормами ч.1 ст.188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної).

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

При цьому, вимога про стягнення аліментів не залежить від вимоги про позбавлення батьківських прав, які за положеннями Сімейного Кодексу України є самостійними вимогами.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.28, 374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков