Постанова

Іменем України

18 квітня2019 року

м. Київ

справа № 198/121/17

провадження № 61-15461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Чернявщинська сільська рада Юр'ївського району Дніпропетровської області,

третя особа - Перша Краматорська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у складі судді Гайдар І. О. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,973 га, розташовану на території Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області. ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5

В зв'язку з тим, що ОСОБА_4 своєчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, постановою державного нотаріуса від 28 вересня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини; визначити їй додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивач не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності об'єктивних причин, що створили перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки, у спадкоємиці перешкод для подання заяви не було, але вона не скористалася правом на прийняття спадщини, зокрема, позивач не була позбавлена можливості направити відповідний документ до нотаріальної контори поштою, тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не довела факт її проживання на момент відкриття спадщини на тимчасово окупованій території України та необхідність постійного догляду за хворим чоловіком, як поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини, інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій позивача щодо прийняття спадщини нею не встановлено.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У березні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уточнивши вимоги, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій, залишили поза увагою, що позивач навела поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що перебування її чоловіка на стаціонарному лікуванні є достатньою підставою для визначення додаткового строку, зокрема,суди не оцінили виписку від 25 вересня 2014 року комунальної медичної установи «Міська лікарня № 13» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 у які зазначено місце проживання сім'ї ОСОБА_4 у м. Луганську.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - мати позивача.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,973 га, розташованої на території Чернявщинської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Чернявщинською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області 21 січня 2002 року.

За життя, 01 серпня 2012 року, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за яким належну їй земельну ділянку заповіла ОСОБА_4

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, інформація про видані свідоцтва про право на спадщину в реєстрі відсутня.

Установлено, що шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем за заповітом почав перебіг з 04 листопада 2014 року та сплинув 04 травня 2015 року.

Позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Донецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 28 вересня 2016 року.

Постановою державного нотаріуса від 28 вересня 2016 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не надано заяви про прийняття спадщини в шестимісячний термін, встановлений статтею 1270 ЦК України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 1220, частиною третю статті 1223, частиною першою статті 1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1223, статті 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Установлено, що відповідно до відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_4 зареєстрована у м. Краматорську. Місто Краматорськ не віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами).

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суди попередніх інстанцій, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи аргументи та доводи позивача, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, не довела наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач надала до суду достатньо доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки суди надали належну правову оцінку доводам позивача, зокрема, доданим нею медичним довідкам, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С.Висоцька

В. В.Пророк