ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
18 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -
15 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було розглянуто клопотання служби у справах дітей та сім'ї про надання висновку до суду щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських гр. ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, відносно неповнолітнього доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з тим, що малолітня ОСОБА_1 проживає разом з рідною тіткою гр. ОСОБА_3, згідно характеристики зі школи ОСОБА_1 має хороший загальний та фізичний розвиток. Мати дитини, гр. ОСОБА_5, 1973 року народження позбавлена батьківських прав заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області, а малолітня ОСОБА_1 залишена на проживання разом з рідною тіткою ОСОБА_3 Батько дитини гр. ОСОБА_2 гр. Російської Федерації, доньку ніколи не відвідував, бажання спілкуватися з дитиною не виявляв. За місцем прописки АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає, будинок знесений, теперішнє місце проживання невідоме.
На підставі викладеного позивач просить позбавити гр. ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, батьківських праввідносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
04 лютого 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18 березня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошення на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду.
Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.
У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
Судом встановлено, 03 березня 2003 року народилась ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження відділ РАГС адміністрації МО "місто окружного значення Ніжневартовск" Ханті-Мансійського автономного округу Тюменської області /а.с.5/.
Згідно вищезазначеного свідоцтва про народження вбачається, що у графі мати записано «ОСОБА_5», а у графі батько - «ОСОБА_2».
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2004 року гр. ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1, 2003 року народження та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 /а.с.8-9/.
Як зазначив представник позивача батько дитини гр. ОСОБА_2 гр. Російської Федерації, доньку ніколи не відвідував, бажання спілкуватися з дитиною не виявляв. За місцем прописки АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає, будинок знесений, теперішнє місце проживання невідоме.
Відповідно до листа адміністрація міста Ніжневартовска управління з питань опіки та піклування вбачається, що в даний час провести обстеження житлово - побутових умов гр. ОСОБА_2 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, видається неможливим, так як будинок по вищевказаному адресу був знесений у 2015 році /а.с.11/.
Згідно характеристики учениці 8-Д класу Фастівського НВК «Ліцею інформаційних технологій - СЗОШ І-ІІІ ступенів №9» вбачається, що ОСОБА_1, 2003 року народження навчається в НВК з першого класу, має хороший загальний та фізичний розвиток, приймає участь у спортивних змаганнях від школи, учениця старанно виконує класні та громадські доручення. Вихованням ОСОБА_1 займається тітка ОСОБА_3, яка постійно відвідує батьківські збори та цікавиться навчанням дитини /а.с.6/.
Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №640 від 10.12.2018, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/.

Відповідно до Висновку №06-23/5580 від 11.12.2018, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1/а.с.13-15/.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №06-23/5580 від 11.12.2018, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, оскільки жодного разу не поцікавився її життям та здоров»ям, не спілкується з нею та не має наміру підтримувати її та турбуватися про неї, тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно доньки.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину.

Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча повинен та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 167,170 Сімейного Кодексу України, положеннями ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл. Соборна, 1, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (15 січня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська