Ухвала

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 1609/6645/12

провадження № 61-14961св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя -доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма

«Консоль ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2012 року у складі судді Самсонової О. А. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2018 року у справі у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Бондаревської С. М., Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Консоль ЛТД») про визнання права власності на квартиру.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2005 року він уклав

з ТОВ фірма «Консоль ЛТД» договір пайової участі у фінансуванні будівництва № 4464/62-186(р) житлового комплексу у смт Восход у м. Ялта та 20 березня 2012 року між ними укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до пункту 1.1 якої він та ТОВ фірма «Консоль ЛТД» зобов'язувало спільно діяти без створення юридичної особи, на підставі об'єднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети - будівництва та введення в експлуатацію багатоквартирного будинку

по вул. Артема, 21 у м. Полтава.

Зазначав, що згідно пункту 3.1 договору від 05 грудня 2005 року з урахуванням умов додаткової угоди від 20 березня 2012 року пай складає суму, еквівалентну 59 000,00 дол. США, у гривнях по офіційному курсу Національного банку України (далі - НБУ) на момент оплати поетапно.

Вказував, що сума паю в повному обсязі ним була сплачена на рахунок

ТОВ фірми «Консоль ЛТД», та згідно пункту 3.2 вказаного договору

від 05 грудня 2005 року, з урахуванням умов додаткової угоди

від 20 березня 2012 року ТОВ фірму «Консоль ЛТД» зобов'язано

після закінчення будівництва зі створеної спільної часткової власності у вигляді нерухомого майна, виділити у натурі його частку у вигляді двокімнатної квартири № 64 на п'ятому поверсі загальною проектною

площею 70,90 кв. м.

Згідно умов частини 3 статті 364 ЦК Українидоговори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. Проте, незважаючи на повне виконання ним умов договору, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» не виконувало своїх обов'язків, щодо передачі йому квартири.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд визнати за ним (право власності на квартиру № 64 загальною площею 70,90 кв. м, яка знаходиться на п'ятому поверсі у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішення підлягає державній реєстрації у приватному підприємстві «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ фірма

«Консоль ЛТД» умисно ухиляється від укладення письмового договору про виділ в натурі частки з нерухомого спільного майна та його нотаріального посвідчення, що позбавляє позивача можливості оформити право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, оскільки позивач є власником майна, яке виникло в нього внаслідок спільної діяльності щодо створення цього майна, та, з урахуванням вимог статей 328, 361, 392, 1130 ЦК України, тому суд вважав, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнав за ним право власності на це майно.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ фірма «Консоль ЛТД» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2012 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на норму статті 392 ЦК України, як на підставу для задоволення позову. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивовано тим, що враховуючи умови договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 05 грудня 2005 року № 4464/62-186(р) та додаткової угоди до нього від 20 березня 2012 року, вимоги статей 235 та 1130 ЦК України, та ту обставину, що додаткова угода до договору була укладена через чотири роки після введення будинку

в експлуатацію, апеляційний суд вважав, що фактично між сторонами мав місце договір купівлі-продажу майнових прав на новостворене майно. При цьому, законодавством України не передбачено обов'язкової нотаріальної форми для вчинення договору купівлі-продажу майнових прав. Тому вважав, що при вирішенні цього спору необхідно застосувати правила, які регулюють набуття права власності на новостворене майно на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, та враховувати, що згідно з цим договором позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Проте на час вирішення спору позивач ще не набув право власності на спірну квартиру, а тому місцевий суд при вирішенні спору невірно застосував вимоги статті 392 ЦК України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій 23 березня 2018 року до Верховного Суду,

ТОВ «Консоль ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, що унеможливило встановленню фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що як наслідок призвело до порушення права

ТОВ фірми «Консоль ЛТД» на звернення до суду за захистом своїх прав, що є грубим порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначало, що ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2012 року у справі № 502-4/2325-2012. порушено провадження про банкрутство відносно ТОВ фірма «Консоль ЛТД», відповідно до якої було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України (в редакції на час розгляду справи), господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу) визначених відповідно до ПК України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Згідно з частиною першої статті 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Таким чином, вважало, що до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Відзив на касаційну скаргу

У липні 2018 року до Верховного Суду представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було подано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що відповідно до ухвали Господарського суду Київської області

від 22 листопада 2017 року, розміщеної на офіційному веб-сайті Єдиний держаний реєстр судових рішень України, ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_2 у зв'язку із неналежним виконанням обов'язків, покладених на ліквідатора, відсторонено від виконання повноважень ліквідатора під час провадження у справі про банкрутство ТОВ фірма «Консоль ЛТД». Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ліквідатором

ТОВ фірма «Консоль ЛТД» зазначено ОСОБА_4 Дані щодо ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, вважав, що керуючись пунктом 2 частини першої

статті 396 ЦК України наявна підстава для закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана представником, яку уповноважила ОСОБА_2, не маючи на те законних підстав.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або ВеликоїПалати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У касаційній скарзі ТОВ фірма «Консоль ЛТД» посилалося на те, що до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, тому вважало, що справа має розглядатися у порядку господарського судочинства.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 1609/6645/12 за позовом за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Консоль ЛТД» про визнання права власності на квартиру передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта