КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 357/1934/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/6238/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області постановленої 26 лютого 2019 року в приміщенні суду в складі судді Ярмоли О.Я.,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Просто-Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року та направити справу для продовження розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що судом не прийнято до уваги те, що місцем заподіяння шкоди моєму майну територіально відноситься до Білоцерківського району Києвської області.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва суд першої інстанції вважав, що позивачем не вірно трактовано положення ч.6 ст.28 ЦПК України, оскільки відсутні докази, що дорожньо -транспортна пригода сталась саме в м. Біла Церква чи Білоцерківському районі, та що справа територіально підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. В даному випадку суд вважав, що необхідно керуватись загальними правилами визначення підсудності ст.27 ЦПК України.

Проте такий висновок суду є необґрунтованим з огляду на таке.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У лютому 2019 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом ПрАТ «Просто-Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що 23 червня 2017 року на автодорозі Київ-Одеса 83 км+800м, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів під керуванням позивача та ОСОБА_2, внаслідок чого пошкоджено належний ОСОБА_1 транспортний засіб, що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 7 листопада 2017 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а, навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Отже, вказана норма передбачає, що це є правом позивача обирати суд для пред'явлення позову, що виникають з приводу завдання шкоди майну фізичної особи.

При цьому, якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права передавати справу до іншого суду з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про передачу справи за територіальною підсудністю до іншого суду для розгляду за правилами загальної підсудності.

При цьому судом, не надано належної оцінки обставинам, що місце заподіяння шкоди, а саме на автодорозі Київ-Одеса 83 км+800м територіально не відноситься до Білоцерківського району Київської області.

А відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку направивши справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2019 року - скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: