Справа № 445/1053/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/122/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Львів

Справа № 445/1053/15

Провадження № 22ц/811/122/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргуОСОБА_3

на рішення Золочівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Золочеві 27 листопада 2018 року (суддя Сивак В.М.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Папірянської О.О., про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_8 звернулася з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Папірянською О.О. на ім'я ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1; визнання за нею (позивачем) права власності на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті сина ОСОБА_9 В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_4 успадкував усе майно за законом одноосібно. Вказує, що вона (позивач) є матір'ю померлого, тому їй належить право на ј частки від спадкового майна.

До участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_3, який уточнив позовні вимоги та просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом в частині ј частки, видане приватним нотаріусом Папірянською О.О. на ім'я ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 на 1/4 частку; визнати за ним право власності в порядку спадкування після ОСОБА_8 на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті її сина ОСОБА_9 Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 Вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що в матеріалах спадкової справи № 02-14 немає відмови ОСОБА_8 від спадщини після смерті ОСОБА_9 Факт реєстрації ОСОБА_9 в житловому будинку АДРЕСА_2, де немає підлоги та опалення, не свідчить про його постійне проживання. Факт проживання сина разом з матір»ю у житловому будинку №11 на вулиці Дольна у с. Залісся Золочівського району стверджувала ОСОБА_8 у позовній заяві від 9 червня 2015 року. Стверджує, що ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Папірянської О.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, а ОСОБА_8 фактично вступила в управління спадковим майном померлого сина, оскільки постійно проживала в житловому будинку. Вказує, що згаданий будинок відноситься до спадкового майна після смерті ОСОБА_9 в якому він постійно проживав до часу виїзду в Чехію. Зазначає, що в матеріалах справи є копія спадкової справи після смерті ОСОБА_9, у якій відсутня інформація про повідомлення чи виклик інших спадкоємців. Нотаріус повинен був з'ясувати наявність чи відсутність інших спадкоємців, зокрема першої черги - батьків. Зрозумілим та доконаним вважає той факт, що спадкоємець ОСОБА_4, подаючи заяву про прийняття спадщини після свого батька, заперечив існування спадкоємця - баби ОСОБА_8 Стверджує, що нотаріус Папірянська О.О., під час прийняття заяви про відкриття спадщини не вчинила жодних дій щодо з'ясування викладених в ній обставин щодо наявних інших спадкоємців, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Такі дії нотаріуса позбавили ОСОБА_8 у одержанні інформації про відкриття спадкової справи та відповідно можливості реалізувати свої права на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

28 червня 2015 року до участі в справі залучено правонаступника ОСОБА_3 у зв»язку із смертю позивача ОСОБА_8

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Прага Чеської Республіки помер ОСОБА_9, що стверджується свідоцтвом про його смерть

У відповідності до п. 3.3 - 3.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Пунктом 3.23 Порядку, передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

З матеріалів спадкової справи №185 вбачається, що до майна померлого ОСОБА_9, заяву про прийняття спадщини за заповітом подав син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4

Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст. 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність позову у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 протягом шестимісячного терміну не звернулася із заявою про прийняття спадщини. Відсутні також у матеріалах справи належні та допустимі докази факту спільного проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до часу смерті.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді