17.04.2019 Справа № 756/7720/18
Провадження №2/756/1296/19
Унікальний № 756/7720/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Галелюк Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.03.2018 року близько 08го.30хв. відповідач ОСОБА_2 рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на автомобілі «КІА» д.н.з.НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем позивача ОСОБА_1. «Hyndai» д.н.з.НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду від 13.04.2018 року ОСОБА_2 був визнаний винним в дорожньо-транспортній пригоді за ст.124 КпАП України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Інго України», страхова сума 100 000грн., позивач підтвердив отримання ним суми страхового відшкодування яка надійшла через ПАТ «КБ Приватбанк» від ПрАТ «Інго України» і сумі 100 000 грн.

Позивач зазначив, що сума заподіяного йому матеріального збитку становить 62 264,38 грн. яка складається з розміру збитку пов'язаного з пошкодженням його транспортного засобу - 156 834,38грн, витрат на послуги евакуатора 5 400грн., за вирахуванням суми виплаченої страховою компанією - 100 000грн., а всього становить 62 264,38 грн. яку просив стягнути з відповідача.

Окрім матеріальної шкоди, позивач просив стягнути з відповідача 20 000моральної шкоди яка полягає в фізичному болю та моральних стражданнях яких він зазнав в зв'язку з пошкодженням майна, посилався на те, що в зв'язку з пошкодженням свого автомобіля, він змушений користуватись громадським транспортом для відвідування його дитиною (яка є інвалідом з дитинства) центру розвитку дитини та медичного центру реабілітації дітей, крім того, просив стягнути витрати по сплаті судового збору, витрати на залучення спеціалістів ДП «Експерт-Сервіс Авто в м. Хмельницькому та витрати на правничу допомогу .

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_7 надав відзив на позовну заяву, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив частково, зазначив, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1, не повністю відповідають дійсним обставинам автопригоди від 03.03.2018 року в зв'язку з тим, що автомобіль позивача «Hyndai» д.н.з.НОМЕР_2 в той час і в тому місці потрапив в дві дорожньо-транспортні пригоди з коротким проміжком часу між ними, а тому отримав двічі механічні пошкодження. При чому, перше зіткнення позивач допустив з лівим відбійником по напрямку його руху, яке відбулось за декілька хвилин до зіткнення з автомобілем «КІА Carnival» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2, зазначив, що в заявленому позові відсутнє розмежування механічних пошкоджень а/м «Hyndai i30» д.н.з.НОМЕР_2 належного позивачу ОСОБА_1, отриманих в результаті його власного наїзду на лівий відбійник по ходу руху від механічних пошкоджень його автомобіля, отриманих при наступному зіткненні з а/м «КІА Carnival» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2, зазначив, що стягненню підлягає вартість матеріального збитку заподіяного відповідачем (від другого зіткнення) за виключенням вартості матеріального збитку який було заподіяно самим позивачем від першого зіткнення з відбійником.

Заслухавши пояснення сторін та представників сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку про встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2018 року близько 08го.30хв. відповідач ОСОБА_2 рухаючись по автодорозі Київ-Чоп на автомобілі «КІА» д.н.з.НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем позивача ОСОБА_1. «Hyndai» д.н.з.НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Власником автомобіля «Hyndai» д.н.з.НОМЕР_2 є позивач по справі, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с. 11).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.04.2018р. встановлено вину ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Згідно висновку експертного дослідження №106/18 від 03.05.2018 року виконаного ДП «Експерт-Сервіс Авто» експертом ОСОБА_8, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai I30 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1, складає 156 864,38 грн.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1, страховою компанією відповідача ПрАТ «АСК «Інго Україна» 30.05.2018 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Згідно висновку № 140 від 18.10.2018 року експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів «КІА Carnival» д.н.з. НОМЕР_1 та «Hyndai i30» д.н.з.НОМЕР_2 проведеного судовим експертом ОСОБА_4, встановлено, що механічні пошкодження лівої передньої та бокової частини на автомобілі Hyndai i30 д.н.з. НОМЕР_2, а саме переднього бамперу, декоративної решітки радіатора, капоту, лівої передньої блок фари, лівого переднього крила, могли утворитись від зіткнення з лівим відбійником по напрямку його руху. Згідно наданих для дослідження матеріалів, механічні пошкодження задньої частини автомобіля Hyndai i30 д.н.з. НОМЕР_2 та правого переднього крила і правої передньої блок фари могли утворитись в результаті контакту з автомобілем КІА Carnival д.н.з. НОМЕР_1.»

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 446/18 від 20 грудня 2018р. проведеного експертом ОСОБА_9, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai I30 д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження від зіткнення з автомобілем KIA Carnival д.н.з. НОМЕР_1, що сталось 03 березня 2018 року, станом на дату проведення автотоварознавчого дослідження № 106/18 ДП «Експерт-Сервіс» - 03 травня 2018 року становить 114790,23 грн.

Експерт ДП «Експерт-Сервіс Авто» ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 повністю підтвердив правильність експертного дослідження №446/18 від 20.12.2018 року, зазначив, що проведений ним розрахунок матеріального збитку автомобіля Hyundai I30 д.н.з. НОМЕР_2 здійснений без врахування отриманих пошкоджень від зіткнення його з відбійником, а по пошкодженням від автомобіля відповідача «КІА». Показав, що в зв'язку з тим, що в довіднику «Бюлетень автотоварознавця» ціна даного автомобіля відсутня використовував методи судової автотоварознавчої експертизи, загальнонаукові, окремі та спеціальні методи так як експерт в рамках поставленого експертного завдання може застосовувати одночасно або послідовно декілька експертних методів. Використаний ним метод аналогії і пропорції, використовується в автотоварознавстві при визначенні вартості транспортних засобів, коли відсутня можливість їхньої оцінки порівняльним підходом. Пояснив, що жодним прямим застосуванням формули з «Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів» визначити ціну нового автомобіля Hyundai i30 не вбачається можливим через відсутність даної моделі автомобіля Hyundai в «Методиці…», тому для визначення ціни нового автомобіля потрібно застосувати загальнонауковий метод, який є єдиним шляхом вирішення задачі, яка стоїть перед експертом. Зазначив, що суть використаних ним в даній експертизі методів аналогії та пропорцій полягає в тому, що співвідношення ціни автомобіля Hyundai І30 2013 року випуску до ціни нового автомобіля є таким самим, як і співвідношення цін найближчого аналога Hyundai Accent 2013 року випуску та нового.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Представник відповідача в судовому засіданні наголошував на помилки та порушення допущені експертом ДП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_10 з м. Хмельницький:

- допущена експертом ОСОБА_10 неправильність при визначенні коефіцієнту фізичного зносу досліджуваного автомобіля у висновку №106/18 від 03.05.2018 р. - розрахунок коефіцієнту фізичного зносу регламентується п. 7.37 «Методики товарознавчої експертизи…» і розраховується за формулою :

Ез = 1 - (С/Цн)

де : С - ринкова вартість КТЗ; Цн - ціна нового КТЗ.

Отже для визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai i30 в ДТП, яка сталась 03.03.2018 року, потрібно визначити коефіцієнт фізичного зносу даного автомобіля саме на дату ДТП. Для визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Hyundai i30 у висновку № 106/18 використовується довідник Schwackeliste за квітень 2017 року . Оскільки ДТП сталось 03 березня 2018 року, то для визначення коефіцієнта фізичного зносу потрібно використовувати довідник за березень 2018 року. Даний довідник є періодичним щомісячним виданням і з виходом кожного наступного випуску всі попередні втрачають свою актуальність. На момент ДТП 03 березня 2018 року довідник Schwacke за квітень 2017 року був уже рік як не чинним.

Таким чином, експертом ДП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_10 при визначенні ціни нового автомобіля (Цн) в розрахунках допущено грубу підміну числових значень з довідника Schwacke.

Отже, висновок експертного дослідження №106/18 не може бути належним доказом у справі з наступних причин:

Використання експертом неактуальної та невідповідної довідкової літератури для визначення ціни нового автомобіля і коефіцієнту фізичного зносу.

Груба невідповідність у виборі числових значень з довідника, що призвело до суттєвого заниження коефіцієнту фізичного зносу (майже в три рази!!!) і, як наслідок, до неправильного визначення вартості матеріального збитку.

Підсумовуючи вищевикладене, вважаю, що вартість матеріального збитку який може бути стягнутий з відповідача ОСОБА_2 становить 14 790,23грн.

Таким чином суд не приймає до уваги висновок експерта ДП «Експерт-Сервіс» ОСОБА_10, оскільк він містить рід не відповідностей.

Враховуючи наведене суд вважає, що представником позивача в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 14790,23гривень.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач загальну суму завданої ОСОБА_1 моральної шкоди оцінює в 20 000,00 грн., при цьому обґрунтовує його стражданнями яких зазнав у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 1000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням майна.

Крім того, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 10000,00 грн. витрат пов'язаних з оплатою правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

На підставі вищевикладеного, як вбачається з прохальної частини заяви про стягнення правничої допомоги в розмірі 10 000,00грн., однак жодних підтверджуючих документів на дану суму ним не надано.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, який проживає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 матеріальну шкоду в розмірі 14790,23 гривень, моральну шкоду в розмірі 1000,00гривень, та судові витрати в розмірі 1175,05гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко