П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 405/6636/15-ц

провадження № 61-491св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В.М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Універсал банк»,

третя особа- ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з боржника та поручителя на свою користь заборгованості за кредитним договором №06/2288К-07 від 19 вересня 2007 року у розмірі 14 880 швейцарських франків 19 сантимів.

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати припиненим договір поруки № 06/2288Р-07 від 19 вересня 2007 року, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №06/2288К-07 від 19 вересня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 травня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір 06/2288К-07.

19 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно з якою банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії 88 178, 50 доларів США у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Сторони погодили, що надання кредитних коштів в межах ліміту кредиту здійснюється шляхом видачі наступних траншів: перший транш - 44 000 доларів під 12,5 %; другий транш - 52 500 швейцарських франків з процентною ставкою 4,5 %. Підвищена процентна ставка становить: за першим траншем - 37,50% , за другим траншем - 13,50 %.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 06/2288Р-07 від 19 вересня 2007 року.

07 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 06/2288К-07 від 25 травня 2007 року, відповідно до якої розмір кредиту за першим траншем становить - 51 051,16 (у якій валюті незрозуміло).

У зв'язку із цими змінами, на думку поручителя, фактично збільшився обсяг його відповідальності, на що він своєї згоди не давав, а тому відповідно до частини першої статті 559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Крім того, позивач зазначав, що оскільки прострочена заборгованість за кредитом виникла 10 листопада 2014 року, із заявою про стягнення заборгованості банк звернувся 11 вересня 2015 року, договір поруки є припиненим також в силу частини четвертої статті 559 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» залишено без розгляду.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано поруку припиненою. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вимога до поручителя була пред'явлена після закінчення шестимісячного строку, а зміни до кредитного договору без згоди поручителя призвели до збільшення обсягу його відповідальності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року, а рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, не дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до помилкових висновків щодо відсутності підстав для припинення поруки, та ухвалив рішення всупереч норм матеріального права.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи своїм правом на подачу відзиву не скористались.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди установили, що 25 травня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №06/2288К-07, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту - 44 000; валюта кредиту - долари США; термін кредиту - 240 місяців; дата погашення кредиту - 24 травня 2027 року; процентна ставка -12,5%.

19 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, за умовами якої сторони домовилися внести зміни до договору, зокрема, видати другий транш кредитної лінії, строк та графік погашення заборгованості за договором, виклавши текст договору у новій редакції.

Відповідно до умов цієї додаткової угоди банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії 88 178,50 доларів США, в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Надання кредитних коштів в межах ліміту кредиту здійснюється шляхом видачі наступних траншів: перший транш становить 44 000 доларів США з відсотковою ставкою 12,5% річних; другий транш складає 52 500 швейцарських франків з виплатою 4,5% річних ( пункт 1.1.1 договору).

Погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів ( пункт 2.4 договору) .

Розмір щомісячного платежу встановлений в графіку погашення, що викладений у додатку № 2 до даного договору та в графіку погашення, що викладений у додатку № 3 доданого договору ( пункт 2.5 договору).

Позичальник зобов'язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10 вересня 2027 року (пункт 2.6 договору).

Сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати направлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

19 вересня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №06/2288Р-07, за умовами якого останній зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно за невиконання ОСОБА_5 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору №06/2288Р-07 від 25 травня 2007 року та усіх додатків, а також додаткових угод до нього, який надається у формі кредитної лінії, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

7 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якої у зв'язку з достроковим частковим погашенням кредиту позичальника, сторони домовилися встановити новий Графік повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за договором та викласти Додаток №2 до кредитного договору в новій редакції.

Відповідно до нового графіку платежів залишок заборгованості за кредитом станом на 06 листопада 2007 року становить 51 051,16 швейцарських франків, розмір щомісячних процентів зменшився, кінцевий термін повернення кредиту залишився незмінним.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

З огляду на викладені приписи порука є строковим зобов'язанням, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі

№ 6-6цс14 сформулював правовий висновок, згідно з яким строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються, а тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації своїх прав, зокрема й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав зазначені у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку існування поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

З огляду на це необхідно застосовувати припис частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №2/545/670/15.

Судом апеляційної інстанції установлено, що останній платіж за кредитом та відсоткам позичальником внесено за період з 10 липня 2015 року по 04 серпня 2015 року, а банк звернувся до суду з позовом 07 вересня 2015 року.

Перевіривши рішення судів першої та апеляційної інстанцій на правильність застосування положень частини першої статті 559 ЦК України, Верховний Суд зробив такі висновки.

Відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто у законі припинення поруки пов'язується зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що це призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору. На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції установлено, що кредитор та позичальник змін щодо збільшення розміру діючого ліміту кредитування чи процентів до кредитного договору №06/2288К-07 від 25 травня 2007 року, нові умови щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення до договору не вносили, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування коштами, не відбулось, висновок суду про відсутність підстав для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦПК України є правильним.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що є поза межами повноважень суду касаційної інстанції, та не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв