Справа № 640/3326/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Подільський районний у м. Полтава відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, що вона має німецьке походження та за національністю є німкеня. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Полтава в законному шлюбі її батьків зареєстрованому в 1966 році. Її матір'ю є ОСОБА_2 народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Бершадь Вінницької обл. УСРС, батьком є ОСОБА_3 народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Радивонівка Решетилівського району Полтавської обл. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 19 грудня 2018 року встановлено, що її мати ОСОБА_2 має німецьке походження та за національністю є німкеня. Заявник бажає встановити факт, який має юридичне значення для неї особисто, та її нащадків, що вона має німецьке походження та за національністю є німкеня. Встановлення факту належності ОСОБА_1 до національності «німкеня» необхідно їй для підтвердження німецького походження, та можливості отримати окремі пільги і гарантії, що передбачені чинним законодавством Німеччини для громадян пострадянських республік німецького походження (етнічних німців).

В судове засідання заявник не з'явилася, подала заяву, в якій свою заяву про встановлення юридичного факту, що вона має німецьке походження та за національністю є німкеня підтримала, просила її задовольнити.

Представник Подільського районного у м. Полтава відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку, подав листа, в якому просить розглядати справу без участі їх представника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність представника Подільського районного у м. Полтава відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава народилася ОСОБА_1.

Її батьками є мати ОСОБА_2 народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Бершадь Вінницької обл. УСРС, батько ОСОБА_3 народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Радивонівка Решетилівського району Полтавської обл.

ОСОБА_1 22.03.1995р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

04.07.1997р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірваний.

19.12.2018р. згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 змінила прізвище, ім'я на ОСОБА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 19.12.2018року встановлено факт, що мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 має німецьке походження та за національністю є німкеня. Рішення суду набуло законної сили.

Відповідно до ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Згідно п. 3 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються краї корінних народів і національних меншин.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов'язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України.

Окрім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Нормами ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року N 2494-ХІІ, визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно із положеннями ст.ст. 269, 270, 300 Цивільного кодексу України право на національність є особистим немайновим правом.

Відповідно до ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність; фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Постановою «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» та свідоцтва про народження» від 26.06.1992р. не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність.

За викладених обставин, на даний час нормативно-правовими актами України не передбачена можливість визначення національності громадян України у документі, який посвідчує таку особу.

Згідно із положеннями статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, як що: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Також п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Приймаючи до уваги той факт, що заявник ОСОБА_1 усвідомлює себе етнічною німкенею, враховуючи встановлені факти німецького походження її матері, а також те, що національність особи визначається відповідно до національності одного з батьків, оскільки встановлення факту належності заявника до національності «німкеня» має юридичне значення, та діючим законодавством не визначено іншого порядку його встановлення, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, слід встановити факт що ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Полтава УРСР має німецьке походження та за національністю є німкеня.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, Законом України «Про національні меншини в Україні», суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Полтава УРСР має німецьке походження та за національністю є німкеня.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ