Справа № 522/1454/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Єршової Л.С.,

за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

представника позивача ОСОБА_6.,

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ «Європейський страховий союз» про стягнення збитків та моральної шкоди внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_6., подана в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.02.2017 приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 в місті Одесі по пров. Князівському 36 не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну дистанцію внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2017 у справі №522/3977/17 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач просить стягнути з відповідача 17331,22 грн. матеріального збитку завданих Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі: 15831 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля та 1500 грн. - витрати на проведення експертного оцінювання вартості матеріального збитку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, відповідно до позовної заяви загальна сума матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 19962,84 грн., у тому числі 17331,22 грн. (сума основного боргу), 477 грн. (3% річних), 2154, 62 грн. (інфляційне збільшення суми богу).

Також, позивач просить стягнути на її користь 118000 грн. спричиненої моральної шкоди, оскільки дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула на стан її здоров`я, самопочуття, що викликало занепокоєння її родини та близьких осіб. Наслідки даної події призвели до необхідності адаптуватися до нових дискомфортних умов пересування та існування. Дорожньо-транспортна пригода негативно вплинула з моральної точки зору на доньку позивача - ОСОБА_5 , яка в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилась в автомобілі.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Європейський страховий союз». ОСОБА_1 у встановленому порядку звернулась до страховика з повідомленням про факт дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Таким чином, ОСОБА_2 має відповідати за завдану нею шкоду у розмірах, що перевищує страхову виплату.

Крім цього, відповідач не згоден з вартістю відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки позивач звернувся до оцінювача через 9 місяців після того, як експерт оглянув транспортний засіб, до звіту не додано фотокартки ушкоджень транспортного засобу та у експерта відсутня необхідна спеціальність для визначення вартості відновлювального ремонту.

Стосовно заподіяної моральної шкоди відповідач зазначив, що до позову не додано жодних доказів, які могли б підтвердити заподіяну моральну шкоду, зокрема: звернень до медичних установ зі скаргами на поганий стан здоров`я, доказів сімейного стану та впливу ушкоджень транспортного засобу на спосіб життя її сім`ї. Отже, відповідач вважає, що позивач не довів факту заподіяння моральної шкоди.

У відповіді на відзив позивач посилаючись на практику Верховного Суду у справі №344/10730/15-ц зазначив, що право на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Щодо звіту про оцінку матеріального збитку позивачем вказано, що він повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Факт завдання моральної шкоди підтверджується тим, що з часу ДТП пройшов значний проміжок часу, проте відповідач не відшкодувала завдану шкоду. У позивача виникли проблеми з пересуванням, зокрема додаткові витрати на таксі, оскільки є маленька донька, яка потребує додаткового догляду та розвитку (дитячий садок, школа). Також позивач вказує на тривалу психологічну реабілітацію внаслідок ДТП.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2018 року суд задовольнив клопотання представника відповідача про перехід зі прощеного до загального позовного провадження.

У судовому засіданні 07.06.2018 року судом закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач, відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явились.

Представники сторін були присутніми у судовому засіданні, після оголошення судом перерви надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_2 , 17.02.2017 року приблизно о 12 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 в місті Одесі по пров. Князівському 36 не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну дистанцію внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

За вказаним фактом, Управлінням патрульної поліції м. Одеса Департаменту патрульної поліції 17.02.2018 стосовно ОСОБА_2 складено протокол серії БР №171777 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2018 у справі №522/3977/17 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень. Постанова вступила в законну силу.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Європейський страховий союз». Відповідно п. 4 поліса №АК 2139676 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.11.2016 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: 200000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 100000 грн. - за шкоду заподіяну майну.

Відповідно до звіту № 4462 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, станом на 17.02.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 складає 15831,22 гривень.

ОСОБА_1 . 20.02.2017 року повідомила ПАТ «Європейський страховий союз» про факт дорожньо-транспортної пригоди та 07.03.2017 року звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування.

Учасниками судового процесу не надано доказів щодо виплати або відмови у виплаті ОСОБА_1 суми страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вражає що, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Отже, суд відхиляє аргументи позивача про те, що право на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована. Відшкодування школи у межах страхового відшкодування безпосередньо з винної особи, яка уклала відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позиція відповідача стосовно неможливості стягнення матеріальної шкоди безпосередньо з завдавача шкоди за наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідає чинному законодавству та релевантній практиці Верховного Суду.

Інші аргументи сторін не мають юридичного значення для правильності вирішення спору.

Враховуючи викладене, позовна заява в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції, трьох процентів річних та витрат на проведення експертного одівання не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд дійшов до таких висновків.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з загальним правилом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що винним у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якого заподіяно шкоду матеріальну шкоду майну позивача є відповідач ОСОБА_2

Позивач просив про відшкодування завданої їй моральну шкоду, яка полягала у неможливості протягом тривалого часу користуватися їх автомобілем, порушенням їх нормальних життєвих зв`язків, викликаними у зв`язку із цим незручностями та вважала, що достатнім буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 118000,00 гривень.

Враховуючи характер правопорушення, обсяг перенесених позивачем моральних страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень.

При вирішенні спору в частині стягнення моральної шкоди судом враховано усталену практику Верховного Суду при розгляді аналогічних справ, зокрема у справах №645/9240/15-ц від 10.10.2018, № 521/6702/15-ц від 03.10.2018, № 589/3849/16-ц від 26.09.2018, № 569/1677/16-ц від 26.09.2018, № 523/5890/15-ц від 19.09.2018, № 353/274/14-ц від 29.08.2018 та інші.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-7, 10-13, 19, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» (, 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 18В, офіс 4) про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень.

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 19962,84 грн., відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова