Провадження №2/760/5437/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення страхової виплати, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхової виплати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4 від 07.12.2016 (далі - Договір).16.10.2017 із позивачем стався нещасний випадок, а саме: отруєння невідомою речовиною. Враховуючи, що позивач була застрахована від нещасних випадків, відповідно до умов Договору №KIE0NS-16B78A4 від 07.12.2016, Позивач звернулася до відповідача із відповідними документами для отримання страхової виплати, проте отримала відмову у виплаті. Посилаючись на Договір добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4 позивач вважає таку відмову у виплаті незаконною та просила стягнути з відповідача на свою користь 50 000, 00 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін

Відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Як на підставу своїх заперечень посилається на п. 4.2. Умов страхування по Договору, який передбачає, що не визнаються страховими випадками травматичні ушкодження та функціональні розлади, стійка втрата Застрахованою особою працездатності, смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, які відбулися у зв`язку з вживанням Застрахованою особою алкоголю, наркотичних, токсичних, психотропних речовин, ліків, без призначення лікаря, самолікування або лікування особо, яка не має медичної освіти.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 18.11.2019 від представника позивача ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшла заява, відповідно до якої останній просив розглядати справу без позивача та його представника, позовні вимоги підтримав.

У судове засідання 18.11.2019 відповідач ТДВ «СК «КРЕДО» не з`явилось, про дату та час розгляду були повідомлення належним чином. Відповідач повідомив про неможливість бути присутнім у судових засіданнях у зв`язку із тим, що кількість представників страхової компанії не дає можливості брати особисту участь у справах та просив розглянути справу без участі відповідача (його представника) за наявними матеріалами та відмовити в задоволенні позову.

За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача (його представника).

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Перевіривши обставини справи, судом встановлено, що 07.12.2016 між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «КРЕДО» укладений Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4.

Відповідно до п. 5 Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, Застрахованою особою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Договір укладено із застосуванням майданчика цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі публічної оферти страховика та усної заяви (акцепту) страхувальника. Договір підписано із використанням електронного підпису шляхом введення страхувальником у програмні комплекси майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон страхувальника провайдером. Страхувальник ознайомлений з правилами та умовами страхування.

16.10.2017 стався страховий випадок, а саме: ОСОБА_1 отруїлася невідомою речовиною.

24.01.2018 представником позивача було подано до відповідача заяву про страхову виплату та відповідні документи.

01.02.2018 відповідачем було складено страховий акт №Z180OPB7000085 про відмову у виплаті страхового відшкодування.

06.12.2018 представником позивача на адресу відповідача було надіслано претензію про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

24.12.2019 представником позивача було отримано лист про відмову у перегляді рішення по вищезгаданому випадку.

Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування», цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Також, як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.4.1. Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям здоров`я та працездатністю застрахованої особи.

Відповідно до п.4.2. Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхового відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачеві, а Страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору страхування.

Відповідно до п.6.1. Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, страховими випадками є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії Договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законом порядку: смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, ушкодження здоров`я Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку №1 до Правил страхування.

Згідно п.п.6.1.2. Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, при ушкодженні органів зору Застрахованої особи, розмір виплати складає від 1% до 100% .

Згідно п.17 Додатку до Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, ушкодження ока (очей), що призвело до повної втрати зору єдиного ока або обох очей, які мали зір не нижче 0,2 становить 100 % від страхової суми.

Згідно п. 5 Договору добровільного страхування від нещасних випадків №KIE0NS-16B78A4, страхова сума становить 50 000 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню страхова виплата у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до п. 6.2. Договору, нещасним випадком за цим Договором страхування слід вважати раптову, випадкову, короткочасну, незалежну від волі Застрахованої особи подію, що фактично відбулась і внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження, опіки, відмороження, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами (за винятком сальмонельозу, дизентерії), ліками, ботулізм та інші.

Як вбачається із п 6.2. Договору, нещасним випадком вважається подія, що фактично відбувалася і внаслідок якої настав розлад здоров`я, в тому числі якщо розлад здоров`я стався у зв`язку із вживанням ліків.

Частиною 3 ст.12 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до змісту частини 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору, у першу чергу, становлять його умови, визначені на розсуд сторін.

При цьому, загальні умови виконання зобов`язання визначені у статті 526 ЦК України, відповідно до яких належним виконанням зобов`язання є таке, що здійснене відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторони не зверталися до суду з клопотання про призначення експертизи тощо.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 цієї статті унормовано, що ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Окрім того, згідно преамбули Закону України "Про судову експертизу" цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Відповідно до положень цього Закону висновок судової експертизи та висновок експертного дослідження є окремим документами у сфері досліджень.

Згідно пункту 4.23 розділу ІV Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 з відповідними змінами та доповненнями) експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз. Хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження. Висновок експертного дослідження складається за структурою та змістом висновку експерта, за такими винятками: у вступній частині висновку зазначається, хто і коли звернувся до установи чи безпосередньо до експерта із замовленням про проведення дослідження; опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку.

Тобто, виписки з медичних карток, не є висновком експертизи, проте є письмовим доказом у цій справі, оскільки містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже у справі є два висновки, що не заперечуються позивачем. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду якими саме психотропними речовинами отруїлася позивач, однак з огляду на засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню у розмірі 50000 грн.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення страхової виплати - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 50 000, 00 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» () на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко