Справа № 216/4549/18
провадження №2/216/1932/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Бондарєвої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Городнічевої Т.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, у місті ОСОБА_1, в залі суду № 5, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 18 вересня 2010 року між сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні стосунки не склалися та фактично припинені. Причиною припинення шлюбних відносин стала розбіжність у поглядах на сімейне життя ведення домашнього господарства. На теперішній час спорів щодо поділу майна та місце проживання дитини між ними не має. У звязку з викладеним, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй прізвище «Безверха».

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Згідно з положенням ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №174999, актовий запис №461 (а.с.7), 18 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №447356 (а.с.8) убачається, що за час шлюбу в них народився син ОСОБА_5, 19 липня 2013 року, батьком якого записаний відповідач по справі, а позивач матірю. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Спільне життя у подружжя не склалося, причинами припинення шлюбних відносин стали: розбіжність у поглядах на сімейне життя, ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння між ними та небажання підтримувати сімейні стосунки. У звязку з чим, їхній шлюб носить формальний характер і його подальше збереження є неможливим.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

В силу ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні. Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)».

Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дитини подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.

Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

З наведеної норми процесуального закону убачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов'язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету.

Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13,76-81,133,141,200,206,223,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 вересня 2010 року, Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №461, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, - розірвати.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити «Безверха».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу повернути ОСОБА_2 з державного бюджету судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції № 34479 від 14.08.2018 року АТ "Ощадбанк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- відповідач: ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя: О.І.Бондарєва