Справа № 459/3110/18
Провадження № 2/459/287/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 квітня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Жураковського А.І.

з участю секретаря Ганас К.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, про стягнення коштів оплачених за ненадані туристичні послуги згідно договору про надання туристичних послуг, та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом, у якому просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» (ЄДРПОУ 35735699, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49) на її користь 30643 грн., оплачених за ненадані туристичні послуги згідно Договору про надання туристичних послуг №2018/11 від 30.01.2018 року, 7000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 31.01.2018 року між нею, як туристом, та туристичним оператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна» від імені якого діяла ФОП ОСОБА_3 укладено Договір про надання туристичних послуг №2018/11. На виконання своїх зобовязань за Договором про надання туристичних послуг №2018/11 вона здійснила оплату за туристичні послуги в повному обсязі, а саме: частина коштів в сумі 10 950 грн. (3000+7950) була безпосередньо оплачена на рахунок відповідача, а решта суми - 23 490 грн. було оплачено турагенту в особі ФОП ОСОБА_3, яка на виконання умов Агентського договору №2017/4547 від 04.12.2017 року перерахувала такі кошти у сумі 19693 грн. на рахунок ТОВ «Оазіс Тревел Україна». Таким чином, вона оплатила вартість туристичних послуг у сумі 34 440 грн. (з яких 30 643 грн. надійшло відповідачу, а решта суми - 3797 грн. агентська винагорода турагента ФОП ОСОБА_3В.). Відповідач своїх зобовязань не виконав, туристичних послуг не надано, оплачених коштів не повернуто. 27.06.2018 року о 14.00 годині авіарейс №7375 до м. Манастір було скасовано. Окрім матеріальних збитків, їй також завдано і моральної шкоди, яку оцінює у 7000 грн., така виразилася у душевних переживаннях з приводу того, шо відпочинок, який планувався та готувався сімєю протягом півроку так і не відбувся.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву.

На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.12.2017 року між туристичним оператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна» та турагентом Venter tour в особі ФОП ОСОБА_3 укладено Агентський договір на реалізацію туристичних продуктів/послуг №2017/4547.

31.01.2018 року між позивачем та туристичним оператором ТОВ «Оазіс Тревел Україна» від імені якого діяла ФОП ОСОБА_3 (турагенство Venter tour) укладено Договір про надання туристичних послуг №2018/11.

На виконання зобовязань за Договором про надання туристичних послуг №2018/11 позивач на рахунок відповідача здійснила оплату за туристичні послуги сф-180741 №59415 у сумі 10 950 грн. (3000+7950), що підтверджується копіями квитанцій №0.0.964666105.1 від 15.02.2018 року та №0.0.984675817.1 від 13.03.2018 року.

Згідно копій квитанцій №ПН4689 від 12.04.2018 року на суму 9893 грн. та №ПН3101 від 01.02.2018 року на суму 9800 грн. турагент в особі ФОП ОСОБА_3 перерахув кошти за туристичні послуги за рах-фак СФ-180741 від 31.01.2018 року бронювання №59415 на рахунок ТОВ «Оазіс Тревел Україна».

Позивач 29.06.2018 року звернулася до ТОВ «Оазіс Тревел Україна» із заявою у якій просить повернути грошові кошти по заявці №5941518 згідно рахунку №СФ-180741 від 31.01.2018 року на суму 30643 грн. у звязку із скасуванням рейсу.

Оскільки позивачу грошові кошти у зазначеному вище розмірі повернуті не були, остання звернулася до суду з даним позовом.

У відповідності до п.п. 1.1, 2.1.1, 2.6.1 Договору про надання туристичних послуг №2018/11 від 31.01.2018 року туроператор зобовязується забезпечити надання Туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених цим Договором, а Турист зобовязується прийняти та своєчасно оплатити вартість туру згідно цього Договору. Турист зобовязується у повному обсязі відповідно до умов Договору та калькуляції оплатити вартість туристичних послуг, що надаються Туроператором, але у будь-якому разі не пізніше, ніж 11.06.2018 року, форма розрахунку - готівкова або безготівкова за вибором туриста. Вартість послуг за цим Договором становить 1200 доларів США за Фіксованим курсом 28, 7 грн. за 1 долар США. Туроператор зобовязується організувати тур на 3-х осіб до Тунісу у період з 27.06.2018 року по 07.07.2018 року, який включає в себе бронювання авіаквитків та літак, що слідує за маршрутом Львів-Манастір-Львів, дата вильоту з аеропорту м. Львова 27.06.2018 року, та дата вильоту з аеропорту м. Манастір 07.07.2018 року, переліт економ класом, розміщення в готелі Marabout 3* з харчуванням - все включено, трансфер за маршрутом Манастір-Сусс-Манастір.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 цього договору у випадку невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторонни несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умов цього договору. В разі, якщо невиконанням, неналежним виконанням умов цього договору однією стороною іншій стороні будуть заподіяні збитки, винна сторона зобов'язується відшкодувати такі збитки в повному обсязі.

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно визначених Законом понять «Туроператор» та «Турагент» - Туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків,підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про туризм» суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

У відповідності до п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною п'ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо інше не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом вказаних вище правових норм суд дійшов висновку, що майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Наведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що за туристичні послуги відповідачу було сплачено 30643 грн., ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених нормами Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, зокрема, такими нормами є ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм», якими визначено підстави та порядок відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу туристичного продукту.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання умов договору її сімя зазнала душевних переживань з приводу того, шо відпочинок, який планувався та готувався протягом півроку так і не відбувся. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, в тому числі нервове потрясіння. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, тому розмір моральної шкоди в 7000 грн. відповідатиме ступеню страждань позивача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід зазначити.

Позивач стверджує, що понесла витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір таких витрат підтверджується: договором-дорученням про надання правничої допомоги № 962 від 26.09.2018 р.; Окремою угодою погодження вартості правничої допомоги за договором дорученням 962 від 26.09.2018 року; Додатком №1 згідно договору-доручення №962 від 26.09.2018 року; актом виконаних робіт №1 згідно договору дорученням №962 від 26.09.2018 року; банківською квитанцією № 0.0..1 від 02.10.2018 р.

Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов'язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов'язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року.

Враховуючи, що позов задоволено, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

З врахуванням того, що позивач у відповідності до вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, беручи до уваги задоволення позову в повному обсязі суд, керуючись вимогами п.1 ч.2, ч.6 ст.141 ЦПК України, дійшов висновку, що з відповідача на користь Державної судової адміністрації України слід стягнути 1536, 80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» (, м. Київ, вул. Почайнинська 25/49) у користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, 80100, Львівська область місто Червоноград вулиця Травнева, 12) 30643 (тридцять тисяч шістсот сорок три) гривні, витрат за ненадані туристичні послуги згідно договору про надання туристичних послуг за № 2018/11 від 30 січня 2018 року; 7000 (сім тисяч) гривень моральної шкоди; 10000 (десять) тисяч гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» (, м. Київ, вул. Почайнинська 25/49) у користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 1536,80 грн. (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.04.2019 р.

Суддя: А. І. Жураковський