ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/2348/18

провадження № 22ц/822/432/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Одинака О. О., Перепелюк І.Б.

секретар Скрипка С.В.

з участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці у складі судді Байцар Л. В. від 17 грудня 2018 року,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі Перший відділ ДВС) ОСОБА_2

Зазначав, що 24 травня 2018 року державним виконавцем Мухаєвою О.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56425754 з виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь держави судових витрат у розмірі 6859 грн 01 коп., виданого на виконання судового рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2017 року.

05 листопада 2018 року він з метою повного та своєчасного виконання рішення суду звернувся з заявою до державного виконавця про арешт його майна, а саме автомобіля Форд-Фієста та передачі його на реалізацію, проте станом на 12 листопада 2018 року автомобіль Форд-Фієста не арештований та не переданий на реалізацію.

Посилаючись на те, що вказана бездіяльність є неправомірною, заявник просив зобовязати старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ОСОБА_2 арештувати автомобіль Форд-Фієста, хетчбек, у повній комплектації, чорного кольору, 1992 року випуску, без державної реєстрації та передати його на реалізацію з метою повного та своєчасного виконання судового рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2017 року.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції не дослідив матеріали справи, вказавши, що боржник не надав правовстановлюючих документів на автомобіль, не звернув уваги на суму стягнення та зміст скарги, в якій зазначено, що автомобіль без реєстраційних документів і знаходиться в повній комплектації та належить заявнику як запчастини, на які не передбачено правовстановлюючих документів.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково оскаржуване судове рішення скасувати, а провадження у справі закрити з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Першого відділу ДВС ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вчинено дії згідно з законом, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про арешт майна боржника та передачу його на реалізацію, оскільки боржником не надані будь-які правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права, не звернув уваги на те, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що відповідно до частин 1, 2 статті 377, пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За правилами статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Згідно з частиною 1 статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Отже, як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов'язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним ВДВС.

З наявних у справі матеріалів та досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів виконавчого провадження ВП 56425754 вбачається, що на виконанні у Першому відділі ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Садгірським районним судом м. Чернівці від 21 березня 2018 року на підставі вироку вказаного суду від 26 грудня 2017 року в кримінальній справі №726/1129/17к, яким заявника засуджено за частинами 1, 3, 4 статті 358 КК України.

Текст вироку розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень за реєстраційним номером 725112917.

За указаним виконавчим листом на виконання вироку з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави судові витрати у кримінальній справі за проведення судових експертиз у розмірі 16859 грн 81 коп.

Виконавче провадження відкрите за постановою державного виконавця Мухаєвої О. М. від 24 травня 2018 року (а.с.2).

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до Першого відділу ДВС заяву про арешт автомобіля Форд-Фієста та передачі його на реалізацію для погашення заборгованості за виконавчим документом.

Тобто боржник, яким є ОСОБА_1, як сторона виконавчого провадження, оскаржує законність дій (бездіяльності) державного виконавця, пов'язаних із виконанням судового рішення, ухваленого за правилами КПК України, а не за правилами ЦПК України.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зазначена норма є загальною і стосується усіх випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльності ВДВС, крім тих, що передбачені прямо у окремому законі.

Так порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.

Розділ VIII КПК України передбачає порядок виконання судових рішень, зокрема згідно з частиною 1 статті 533 цього Кодексу вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

У разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження (частина 3 статті 535 КПК України).

Частиною 2 статті 534 КПК України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У спірному випадку стороною виконавчого провадження оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо невчинення виконавчих дій з арешту та реалізації майна боржника при виконанні вироку суду в частині відшкодування судових витрат.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень, постановлених у порядку кримінального судочинства, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №757/61236/16-ц.

Указаного суд першої інстанції до уваги не взяв та помилково розглянув заяву ОСОБА_1 у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обовязковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, на часткове задоволення вимог апеляційної скарги, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, відповідно до норми частини 1 статті 256 ЦПК України заявнику слід розяснити, що розгляд його скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 255, частинами 1, 2 статті 377, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 19 квітня 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: О. О. Одинак

ОСОБА_4