ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1967/19 Справа № 178/661/18 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до споживчого товариства Адамівське сільське споживче товариство про визнання права власності

за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до споживчого товариства Адамівське сільське споживче товариство про визнання права власності, в обґрунтування якого посилалась на те, що 20 січня 2016 року між нею та відповідачем був укладений письмовий договір про організацію та проведення аукціону з продажу магазину, який зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. 29 лютого 2016 року між нею та відповідачем на аукціоні Правобережної товарної біржі була придбана нежитлова будівля А-1 магазин (шлакоблок), загальною площею 95,8 кв.м., площа забудови 118 кв.м., коридор 8,6 кв.м., всього 126,6 кв.м., а-1 сходи, пристінні гірки (стелажі) в кількості 15 штук, що знаходяться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області. Загальна ціна продажу обєкта нерухомості за договором купівлі-продажу становить 71 607 грн. Кінцева реалізація становить 75 000 грн., яку вона сплатила продавцю за придбане нерухоме майно за договором та прийняла його. Однак, відповідач від подальшого переоформлення ухиляється, посилаючись на відсутність коштів у товаристві. Тому позивач просила визнати дійсним протокол №1 про проведення аукціону на Правобережній Товарній біржі від 29 лютого 2016 року між нею та споживчим товариством Адамівським сільським споживчим товариством по продажу будівлі магазину, що знаходяться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області; визнати за нею право власності на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області та складається з: будівлі А-1 (шлакоблок), загальною площею 95,8 кв.м., площа забудови 118 кв.м., коридор 8,6 кв.м., всього 126,6 кв.м., без актів введення в експлуатацію (а.с.2-4).

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано дійсним протокол №1 про проведення аукціону на Правобережній Товарній біржі від 29 лютого 2016 року між нею та споживчим товариством Адамівським сільським споживчим товариством по продажу будівлі магазину, що знаходяться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с.Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області.

Визнано за нею право власності на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с.Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області, складається з будівлі А-1 (шлакоблок), загальною площею 95,8 кв.м., площа забудови 118 кв.м., коридор 8,6 кв.м., всього 126,6 кв.м., без актів введення в експлуатацію (а.с. 55-56).

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 106-110).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом 1 інстанції було встановлено, що 20 січня 2016 року між сторонами був укладений письмовий договір №2001, який зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю.

29 лютого 2016 року позивачкою на аукціоні Правобережної товарної біржі була придбана нежитлова будівля А-1 магазин (шлакоблок), загальною площею 95,8 кв.м., площа забудови 118 кв.м., коридор 8,6 кв.м., всього 126,6 кв.м., а-1 сходи, пристінні гірки (стелажі) в кількості 15 штук, що знаходяться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с.Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області. Загальна ціна продажу обєкта нерухомості за договором купівлі-продажу від 29 лютого 2016 року, становить 71607 грн. Кінцева реалізація становить 75 000 грн., яку вона сплатила продавцю за придбане нерухоме майно за договором та прийняла його.

Однак, відповідач від подальшого переоформлення ухиляється, посилаючись на відсутність коштів у товаристві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язання, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Однак, із вказаними висновками суду у повній мірі погодитись неможливо, оскільки вони зроблені передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Отже, представницьким органом, який наділений повноваженнями на представництво інтересів територіальної громади в с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області , є Червоноіванівська сільська рада.

Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не лише та, до якої предявлено позов, суд відмовляє в позові саме з цієї підстави і не повинен робити інших висновків щодо обставин справи, не повязаних із встановленням належності відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом визнання права власності є будівля А-1, загальною площею 95,8 кв.м., площа забудови 118 кв.м., коридор 8,6 кв.м., всього 126,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. 40 років Перемоги, 18-а, с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області.

Проте, відповідно до експлікації до плату будівлі технічного паспорту спірного нерухомого майна, виготовленого 22.09.2005 року, будівля А-1 складається із коридору, площею 6,8 кв.м., торгової зали, площею 59,7 кв.м., підсобного приміщення, площею 36,1 кв.м., всього площею 102,6 кв.м. (а.с. 34-36), що свідчить про здійснення самовільного будівництва та створення нового об'єкту нерухомого майна шляхом збільшення уже існуючого об'єкту нерухомого майна на земельній ділянці, яка не належить на праві власності ані позивачу, ані відповідачу.

З інформації Червоноіванівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області від 05.10.2018 року вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: с. Червоноіванівка, вул. 40 років Перемоги, 18а Криничанського району Дніпропетровської області відноситься до комунальної власності (а.с. 81).

З червня 2012 року по квітень 2016 року земельна ділянка (кадастровий номер :02:005:6004), площею 0,020 га, що розташована за адресою: с. Червоноіванівка, вул. 40 років Перемоги, 18а Криничанського району Дніпропетровської області, на підставі рішення сільської ради № 10-7/Vівід 24.02.2011 року та договору оренди земельної ділянки № 11 від 01.06.2012 року перебувала у користуванні СТ Адамівське сільське споживче товариство для обслуговування будівлі магазину (а.с.83).

Додатковою угодою від 07.04.25016 року №1 вищезазначений договір оренди земельної ділянки розірвано за згодою сторін (а.с. 84).

Доказів того, що спірний об'єкт нерухомості належить на праві власності СТ Адамівське сільське споживче товариство, матеріали справи не містять.

Отже, на момент ухвалення оскарженого рішення були відсутні відомості щодо реєстрації права власності на спірний об'єкт за відповідачем, матеріали справи свідчать про самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не належить на праві власності чи користування ані позивачу, ані відповідачу, а є комунальною власністю територіальної громади с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області.

Позовні вимоги до Червоноіванівської сільської ради не заявлялись, оскільки саме права Червоноіванівської сільської ради зачіпляються рішенням суду, як власника самовільно забудованої земельної ділянки.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду, відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до споживчого товариства Адамівське сільське споживче товариство про визнання права власності, що не позбавляє ОСОБА_1 права звертатися з відповідним позовом до належних відповідачів у передбачений законом спосіб та порядок.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню понесені судові витрати сумі 1 125,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до споживчого товариства Адамівське сільське споживче товариство про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області сплачений судовий збір у розмірі 1 125 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: