У Х В А Л А

16 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 756/1503/18-ц

провадження № 61-7593ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

встановив:

12 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав із пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченим статтею 390 ЦПК України, касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що звертається із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення повторно. Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2018 року первинну касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у зв'язку із невиконання ухвали про залишення касаційною скарги без руху, якою встановлено заявникові строк для сплати судового збору.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження суд не може визнати поважними, оскільки не перестали існувати причини, через які первинну касаційну скаргу заявника залишено без руху та повернуто.

Таким чином, особі, яка подає касаційну скаргу, слід подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із належними доказами на підтвердження поважності причин його пропуску.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Окрім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору за подання касаційної скарги фізичною особою на ухвалу суду становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, заявникові слід сплатити судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102, символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Доводи касаційної скарги про те, що заявник звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги, оскільки він оскаржує дії державного виконавця, є помилковими, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц, на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, зроблено висновок, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов'язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 травня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель