справа № 274/5474/14-ц
провадження № 2/0274/66/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.04.2019 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замега О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук О.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя,-
Вимоги мотивуються тим, що вказаний автомобіль був придбаний сторонами у шлюбі - 31.05.2011. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між подружжям в натурі.
Відповідачка відчужила спірне авто без його згоди, тому він змушений звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився. Його представник ОСОБА_3 в наданій суду заяві позовні вимоги підтримав. Просив розглянути справу в його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 28.08.2014, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с. 6)
31.05.2011 на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW 2002 року випуску, модель Х5, легковий універсал В, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2(а.с. 9).
Відповідачкою такий факт не оспорюється, не надано доказів іншого.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до висновку про вартість оцінюваного майна, проведеної оцінювачем ОСОБА_6, на замовлення представника позовача, ОСОБА_3, середня ринкова вартість автомобіля НОМЕР_4, 2002 року випуску, станом на 09.06.2016 складає 408392,50 грн. (а.с.165, 166-170).
В силу ч. 1 ст. 60, ст. 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно розповсюджується на спірний автомобіль придбаний у період шлюбу, який не є річчю індивідуального користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно п. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно по п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати.
Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи, що відповідачка проти позову не заперечила маючи таку можливість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідачки на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 975 гривень, та витрат понесених ним при отримання юридичної допомоги в сумі 1500 грн., оскільки такі витрати підтверджується документально (а.с. 1, 12).
Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесеніним витрати при сплаті судового збору в розмірі 975 грн., та 1500 грн. при отриманні юридичної допомоги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського Апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 18.04.2019.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1.
Відповідачка: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідн.номер НОМЕР_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Головуючий суддя О.В.Замега