Справа № 466/9108/18 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/235/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Жукровська Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року, постановлену в складі головуючої - судді Глинської Д.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_3, ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и л а:

14 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_5, звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_3, ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Крім того, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення вищевказаного позову і просить постановити ухвалу, якою накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування цієї заяви покликається на те, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_3, ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оскільки станом на момент звернення із позовом до суду спірна квартира оформлена на ПАТ «Укрсоцбанк», який в будь - який момент може її відчужити, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, відтак вважає, що у даному випадку найбільш ефективним способом забезпечення позову буде накладення арешту на квартиру.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року оскаржив АТ «Укрсоцбанк», подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та винесена з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, має місце неврахування судом першої інстанції інтересів інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Так, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 серпня 2018 року задоволено частково первісний позов АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6 стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «Укрсоцбанк» 49 593, 83 доларів США заборгованості за Договором кредиту № 601/23-032 від 22 червня 2007 року. В забезпечення виконання зобовязання за Договором кредиту № 601/23-032 від 22 червня 2007 року з ОСОБА_2 22 червня 2007 року укладено Іпотечний договір, де предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, право власності на яку перейшло до АТ «Укрсоцбанк». Таким чином, постановляючи ухвалу про забезпечення позову судом першої інстанції взагалі не взято до уваги рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 серпня 2018 року, яким встановлено наявність боргу позичальника ОСОБА_6 в розмірі 49 595, 83 доларів США перед АТ «Укрсоцбанк», так і право іпотекодержателя (банку) на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і тим більш, наявне право у банку, як нового власника квартири АДРЕСА_1, на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Також, на думку апелянта, судом залишено поза увагою встановлений факт порушення договірних відносин зі сторони саме позичальника, а не банку.

На думку апелянта, не вмотивовано судом першої інстанції і те, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого майбутнього рішення суду у даній справі, де заявлені вимоги немайнового характеру. При цьому не враховано, що згідно роз»ясень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», шляхом накладення арешту забезпечується позов майнового характеру.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який постановив ухвалу, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явились.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення учасників справи, без їх виклику, за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз'яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що у суду першої інстанції були всі підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з врахуванням обставин справи, зазначених у позовній заяві, характеру спірних правовідносин, а також враховуючи те, що право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору, укладеного 22 червня 2007 року, запропонований позивачем захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, а тому слід такі вжити на накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів - державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 акціонерного товариства «Укрсоцбанк» і просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» ОСОБА_3 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сріблиста, 6/7 за ПАТ «Укрсоцбанк», індексний номер 43599820 від 22 жовтня 2018 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сріблиста,6/7, здійснений 19 жовтня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», номер запису про право власності 28469606 від 19 жовтня 2018 року. Отже, між позивачем та відповідачами дійсно виник спір щодо проведення державним реєстратором державної реєстрації права власності на майно за відповідачем ОСОБА_4 акціонерним товариством «Укрсоцбанк», згідно умов іпотечного договору.

В порядку забезпечення позову представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву про накладення арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка була предметом іпотеки і право власності відповідача на яку зареєстровано державним реєстратором на підставі іпотечного договору. При цьому, слід звернути увагу на те, що хоча у даній справі позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру, однак спір стосується реєстрації права власності, а відтак є всі підстави для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що наявні підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого майбутнього рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Колегія суддів констатує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції в повній мірі здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо вжиття відповідного заходу забезпечення позову, врахував вимоги розумності, обґрунтованості щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, така підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст даної постанови складено 16 квітня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7