Справа № 647/2752/18
№ провадження 2/647/46/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Миргород В.С.

при секретарі Татаровській Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/2752/18 за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, визначення місця проживання дитини,

за участю представників сторін:

від позивача - представник за договором Ташкова А.О.

від третьої особи: представник за довіреністю ОСОБА_4, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, визначення місця проживання дитини . Свої позовні вимоги вона обгрунтовує наступним:

Позивач ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_5 -ІНФОРМАЦІЯ_1, мама якого - ОСОБА_6, загинула в ДТП, яке сталося внаслідок грубого порушення вимог п.п.2.3.б, 10.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 - батьком неповнолітнього хлопчика. Враховуючи думку потерпілої ОСОБА_1, яка в своїй заяві від 20 липня 2015 року просила не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства. Після смерті ОСОБА_7, про ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 піклувалася, дбала про стан його здоров'я, виховувала бабуся - ОСОБА_1.

Однак на ґрунті неприязних відносин, які виникли у позивача з відповідачем відносно неспроможності останнього приділяти дитині час, ОСОБА_5 в червні місяці був раптово вивезений батьком з Польщі до України, де останні роки поживав з ним та бабусею - ОСОБА_1; відвідував дитячий садок; знаходився під наглядом лікарів, в зв'язку із слабким здоров'ям. Враховуючи, що дитина залишилась без матері і прихильності до батька не виявляє, а батько не вживає заходів щодо належного догляду та виховання дитини, не має власного житлового приміщення для проживання та матеріально не забезпечений, усунувся від виконання батьківських обов'язків, позивач змушена звернутися до суду з вимогою про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача, та призначити її опікуном дитини.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 18 липня 2018 року за № 53 ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду з метою вирішення питання визначення місця проживання онука, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спеціалістом Бериславського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, від 24 липня 2018 року складено акт оцінки потреб дитини та сім'ї, відповідно до якого, дитина не має спеціально відведеного місця для ігор та ліжка, не ходить до дошкільного навчального закладу, має проблеми із здоров'ям; батько дитини - ОСОБА_3 не має власного житла та постійної роботи (доходу).

Натомість в будинку позивача створені всі необхідні умови для проживання дитини, що підтверджується відповідними документами. Просила суд відібрати дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від батька ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав та передати під опіку ОСОБА_1, визначити його місце проживання, за місцем проживання його баби ОСОБА_1, а також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим. Вважає, що вирок суду стосовно нього не має відношення до предмету спору, строк він відбув, від кримінальної відповідальності звільнений. Твердження позивача стосовно неприязних відносин до нього вважає суб'єктивними та не підтверджені ніякими доказами. Зазначив, що працює з 02.08.2018 року в ТОВ СП «Нібулон» філія «Козацька», дитина проживає разом з ним в АДРЕСА_1, дитина з серпня 2018 року відвідує дитячий садок в с. Одрадокам'янка. Під час проведення перевірки проведеної Бериславським районним центром соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, ним було зауважено, що теща ОСОБА_1 на його вимогу не повертає дитячі іграшки, речі та меблі, що перебувають за місцем її мешкання. У відзиві зазначив, що відібрання дитини від батьків є без позбавлення їх батьківських прав застосовується, якщо батьки є психічно-хворими, або хронічними алкоголіками чи наркоманами, яким він не являється. Вважає, що виконує батьківські обов'язки належним чином, створив для дитини прийнятні умови для проживання, навчання та всебічного розвитку, а позивач та її чоловік обмовлюють його та його сім'ю, регулярно погрожуючи в телефонних розмовах. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року провадження у справі відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, зазначила, що відповідач винен у смерті її доньки, а тепер не дає можливість спілкуватися з онуком. Свого часу вона погашала за нього кредити, коли він не працював, після суду поїхав на заробітки, дитина часто хворіла, а вона опікувалася його здоров'ям, займалася з ним, відвідувала з дитиною центр ранього розвитку. За час перебування у Польщі допомагла йому знайти роботу, оформила дитину до дитячого садка, допомогла в оформленнні допомоги на дитину. Однак відповідач налаштовував дитину проти неї, витрачав дитячі кошти на себе, оскільки не мав роботи. Вважає, що він фінансово не спроможний утримувати дитину та здійснювати за ним догляд. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у запереченні на позов, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування за довіренністю ОСОБА_4 підтримала висновок органу опіки та піклування та просила відмовити у задоволенні позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що його дружина є сестрою позивача. Добре знає сім'ю ОСОБА_1, в тому числі дитину. Одного разу побачив ОСОБА_4 з батьком, запропонував малому покататися, і коли останній підбіг до нього, то відповідач почав кричати на дитину, зазначивши, що він підійшов без дозволу батька до чужої людини. Неодноразово члени сім'ї відповідача ображали позивачку, не пускали її до дитини. Дитину останнім часом як бачить, то вона якась залякана, пригнічена, боїться всього, особливо батька, на дитячому майданчику дитину не бачить. Зазначив, що коли відповідач жив в будинку позивача, то був нормальним, по своїй натурі вважає його хамовитим.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що є коллегою позивача, вважає її хорошим педагогом, яка користується авторитетом серед вчителів та учнів, сильно переживає за онука ОСОБА_4, дитина називала її «мамою», хлопчик дуже активний та любить спілкуватися.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що працює на ринку в с. Одрадокам'янка, була свідком ситуації в магазині, коли батько- ОСОБА_3 грубо поводив себе з дитиною ОСОБА_4. Коли була жива його дружина ОСОБА_11, бачила відповідача в нетверезому вигляді, дружина вела його додому та одночасно котила візок з дитиною. Останнім часом дитину на ігровому майданчику не помічала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що знає позивачку ОСОБА_13 як вчителя її доньки, зятя не знала, тому нічого про нього сказати не може. Одного разу була свідком того, як ОСОБА_4 на вулиці кричав «папочка прости меня», це тривало декілька хвилин, батько у цей час йшов з кам'яним лицем і вів дитину.

З письмових показів свідка ОСОБА_14, засвідчених секретарем Одрадокам'янської сільської ради ОСОБА_15 вбачається що батько дитині не зможе забезпечити належних умов дитині для здорового проживання ні морально, ні матеріально (а.с. 149)

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_16 повідомила, що знає позивачку з позитивной сторони, як дбайливу бабусю та хорошого педагога.

Судом прослухано за клопотанням сторони позивача аудіо диск, на якому чуть, що позивачка прийшла за місцем мешкання відповідача та онука ОСОБА_4, просила показати її онука, щоб передати останньому подарунки, на що мати відповідача не випускала дитину з будинку, дитина плакала.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі та всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом..

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 0, що виданий Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8. Витяг містить відомості про батьків: батько - ОСОБА_14, мати - ОСОБА_1 (а.с. 14).

23 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 430. (а.с.15)

Від вищезазначеного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_9 народився син, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Виконавчим комітетом Одрадокам'янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 14.(а.с.16)

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 загинула, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Виконавчим комітетом Одрадокам'янської сільської ради Бериславського району Херсонської області, актовий запис № 20. (а.с.17).

Відповідно до вироку Бериславського районного суду Херсонської області від 28 липня 2015 року у справі № 647/1653/15-к, ОСОБА_7 загинула в ДТП, яке сталося внаслідок грубого порушення вимог п.п.2.3.б, 10.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_3. Враховуючи думку потерпілої ОСОБА_1, яка в своїй заяві від 20 липня 2015 року просила не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства (а.с.18).

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 18 липня 2018 року за № 53 ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду з метою вирішення питання визначення місця проживання онука, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.20).

Згідно акту оцінки потреб дитини та сім'ї, що складений спеціалістом Бериславського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, від 24 липня 2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з батьком - відповідачем у справі по АДРЕСА_1, щодо задоволення потреб дитини з'ясовано, що дитина не має спеціально відведеного місця для ігор та ліжка, не ходить до дошкільного навчального закладу, має проблеми із здоров'ям; батько дитини - планує працевлаштуватися, а дитину віддати до дитячого садочка та самостійно виховувати сина, у помешканні не брудно, але треба здійснити вологе прибирання.(а.с. 23-28).

Згідно довідки Одрадокам'янської сільської ради від 24.07.2018 року № 2651 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно акту оцінки потреб дитини та сім'ї від 24.07.2018 року проведеного спеціалістами Бериславського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, щодо задоволення потреб дитини з'ясовано, що у разі проживання дитини з родиною ОСОБА_1 потреби малолітнього будуть забезпечені у повному обсязі, у будинку для дитини створені гарні матеріально-побутові умови для всебічного розвитку. Для врегулювання питання проживання з онуком ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду.(а.с. 21-22).

Згідно медичної довідки серії 2ААМ № 102045 від 10.10.2018 року ОСОБА_1 психіатричні протипоказання до виконання роботи вчителем не виявлено, довідка дійсна до 10.10.2023 року. (а.с. 29).

Згідно громадської характеристики від 10.07.2018 року ОСОБА_1 за час проживання в селі Одрадокам'янка зарекомендувала себе з позитивної сторони, має вищу освіту, працевлаштування Польща, одружена. Не конфліктує з мешканцями села, ввічлива, врівноважена з сусідами та жителями села, активна в громадському житті сільської ради. Заяв та скарг від жителів села до виконавчого комітету та до ГПОП Одрадокам'янської сільської ради у її відношенні не надходило. (а.с. 30).

Згідно громадської характеристики від 10.07.2018 року ОСОБА_14 за час проживання в селі Одрадокам'янка зарекомендував себе з позитивної сторони, має середньо-спеціальну освіту, одружений, працевлаштований у Польщі. Вічливий, врівноважений з мешканцями села та сусідами, активний в громадському житті сільської ради. Заяв та скарг від жителів села до виконавчого комітету та до ГПОП Одрадокам'янської сільської ради у його відношенні не надходило. (а.с. 31).

Згідно характеристики від 16.07.2018 року наданої Новокаховським вищим професійним училищем, ОСОБА_1 працювала на посаді «Викладач фізичної культури з 15.09.2015 року по 28.03.2018 року, за період роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони в спілкуванні, як з колективом так з учнями, своєю чесною та порядною поведінкою є прикладом для наслідування. Є ввічливою та доброзичливою людиною., у роботі тактовна, привітна, відповідальна, завжди виказувала піклування про стан здоров'я учнів, має високе почуття відповідальності, дисциплінована, добра, любить і вміє працювати з дітьми, користується повагою серед педагогів та учнів. (а.с 32).

З клопотання колективу Новокаховського вищого професійного училища до Служби у справах дітей Бериславської РДА вбачається, що колеги вважають, що ОСОБА_1 замінила своєму онуку матір, вона дбайливо до нього відноситься, дитина називає її «мамою», сама колега постійно говорить про онука, значну увагу приділяє правильному харчуванню дитини, обирає екологічно чисті та корисні продукти. (а.с. 33).

З довідки про доходи ДПВНЗ «Новокаховське вище професійне училище» доход ОСОБА_1 за період з вересня 2015 року по березень 2018 року складає 98023,00 грн. (а.с.34).

З довідки Установи транспортних послуг виданої 18.07.2018 року ОСОБА_14 працевлаштований в даному підприємстві на повний робочий день на підставі трудового договору укладеного на період 30.06.2017 року по 29.06.2020 року (а.с. 38-42), має дохід за період VI/2018 -4274,37; V/2018 -4219,49; IV/2018 -4141,47, переклад здійснено перекладачем Кручаненко А.А.(а.с.35-37).

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 199242 виданої КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 25.08.2016 року по 06.09.2016 року із захворюванням лівосторонній крипторхізм. По догляду госпіталізована бабушка, яка знаходиться в плановій відпустці.. Дитині 26.08.2016 року проведена операція «Орхопексія зліва» (а.с.45).

З копій щоденника за профілем кардіоревматолога від 24.11.2017 року та 04.07.2017 року вбачається , що ознак захворювання серця не виявлено, рекомендовано спостереження за місцем проживання (а.с. 46,47), однак не визначено відносно кого вони складені.

З довідки Одрадокам'янської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 31.10.2018 року виданої ОСОБА_3 вбачається, що його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає в АДРЕСА_1 на диспансерному обліку не знаходиться, за потребою звертається за медичною допомогою до амбулаторії, призначені рекомендації він та бабуся ОСОБА_18 виконують. (а.с 80).

З довідки Одрадокам'янського ДНЗ (ясла-садок) від 30.10.2018 року вбачається , що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в АДРЕСА_1, відвідує заклад з серпня 2018 року і по теперішній час. (а.с.81).

З довідки Одрадокам'янської сільської ради від 29.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований проживає в АДРЕСА_1 разом із своїм батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.82).

Згідно довідки ТОВ СП «Нібулон» філія «Козацька» від 26.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 працює на підприємстві з 02.08.2018 року по теперішній час транспортувальником філії зі змінним режимом роботи. (а.с.83), та відповідно довідки про доходи за період роботи - серпень-вересень 2018 року має дохід 21036,11 грн. (а.с.43, 84).

Згідно громадської характеристики на ОСОБА_3, виданої Одрадокам'янською сільською радою 29.10.2018 року, за час проживання в селі, останній зарекомендував себе з позитивної сторони, вдівець, виховує неповнолітнього сина, шкідливих звичок не має, спиртні напої не вживає, освіта середня- спеціальна, працює в ТОВ СП «Нібулон» філія «Козацька» транспортувальником. Спокійний, урівноважений у спілкуванні з мешканцями села. Заяв і скарг від односельців до ГПОП Одрадокам'янської сільської ради у його відношенні не надходило. (а.с.85).

З фото доданих до матеріалів справи вбачається, що дитина грається з друзями, з батьком відвідує розважальні заклади, катається на велосипеді. ( а.с. 86-93).

З висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про недоцільність відібрання без позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та визначення місця проживання малолітньої дитини вбачається, що орган опіки та піклування районної державної адміністрації, керуючись статтями 141, 150, 155, 158, 161 Сімейного кодексу України, пунктом 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" та висновком служби у справах дітей районної державної адміністрації, робить висновок про недоцільність відібрання без позбавлення батьківських прав батька дитини, призначення опікуна, визначення місця проживання малолітньої дититни ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з бабусею ОСОБА_1. (а.с. 116-117, 118).

З копії договору про відвідування дитячого садочка від 02.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_3, відвідував Недержавний мовний дитячий садок «Хакуна Матата» в м. Зелена Гура. (а.с. 50-55). З копії договору оренди укладеного 24.01.2018 року в м. Зелена Гура, вбачається, що ОСОБА_3 уклав договір оренди двокімнатної квартири на АДРЕСА_2 на невизначений термін, в якому зазначено, що разом з орендарем будуть проживати 2 особи, ОСОБА_5, ОСОБА_1.(а.с.56-59).

ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12 , ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 звертались до голови комісії із захисту прав дитини Бериславської РДА ОСОБА_24, з наданням характеристики ОСОБА_1, в яких описали її з позитивної сторони, як дбайливу маму, відповідальну людину та колегу по школі, добру односельчанку (а.с. 60,61, 63, 64,65, 66, 67 ). ОСОБА_1 зверталась до педіатра Одрадокам'янської амбулаторії Бериславського району Херсонської області з проханням оглянути онука ОСОБА_5, оскільки останні хворіє більше місяця, а оскільки у нього спостерігається «Ф.Ш.С.», йому не рекомендовано хворіти гострими респіраторними захворюваннями, оскільки це погано впливає на стан його здоров'я, а батько ОСОБА_3 ніяких дій не вживає, а навпаки веде хвору дитину до дитячого садочку.(а.с.62).

Письмові пояснення ОСОБА_25 (а.с.149-152) надані позивачкою судом не приймаються, оскільки подані на стадії судового розгляду, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 83 ЦПК України, згідно якої позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В порядку ч.3 ст. 83 ЦПК України про поновлення строків для подання додаткових доказів позивач клопотання не заявляв.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За приписами частин першої-третьої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Частиною четвертою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, цією нормою права встановлено вичерпний перелік осіб, місце проживання (місцезнаходження) яких може вважатися місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років: батько, мати, опікун дитини, навчальний заклад чи заклад охорони здоров'я, в якому проживає дитина.

Місце проживання малолітньої дитини може бути визначено лише за місцем проживання виключного переліку осіб і розширеному тлумаченню не підлягає (ВС/ККС № 299/941/17 від 14.11.2018).

Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов'язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов'язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров'я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою недопущення порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року під час розгляду справ про визначення місця проживання дитини слід враховувати два міркування: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», § 100; Рішення ЄСПЛ від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України», § 76).

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов'язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров'ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Позивач є бабою ОСОБА_4 та піклується про нього з часу смерті матері дитини та її доньки - ОСОБА_7, однак батько малолітньої дитини відповідно до статті 151 СК України та статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» має переважне право на виховання дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що проживання дитини з батьком створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я. Натомість, судом встановлено, що ОСОБА_3 спроможний забезпечити належні умови для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку та матеріального забезпечення малолітнього ОСОБА_4. Враховуючи вік дитини, її інтереси та давши належну правову оцінку обставинам у справі, суд приходить до висновку що відібрання малолітнього ОСОБА_4 у батька ОСОБА_3 є безпідставним.

Крім того, частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно до вимог ч. 1 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Частиною 2 ст. 257 СК України визначено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Частиною 3 ст. 257 СК України передбачено, що якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Внаслідок погіршення стосунків між батьком дитини та позивачкою, сторони не змогли самостійно прийти в досудовому порядку для вирішення питання спілкування бабусі з онуком. Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Діючи миром, а не протистоянням, батько дитини повинен надати можливість бабусі підтримувати її місце в житті онука, яке вона займала та прагне займати, що відповідає гармонійному розвитку дитини та її інтересам.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які остання зазначає у позовній заявіа тому виходячи з вищевикладеного у задоволенні позову необхідно відмовити через його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, визначення місця проживання дитини - відмовити за його необгрунтованістю.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення складено 19.04.2019 року.

Позивач ОСОБА_1, АДРЕСА_3, РНКОПП НОМЕР_1.

Представник позивача Ташкова Анастасія Олександрівна, АДРЕСА_4, тел..НОМЕР_5.

Відповідач ОСОБА_3, АДРЕСА_1, РНКОПП НОМЕР_2.

Третя особа Орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, м. Берислав, пл. Перемоги, б. 2, .

Суддя В. С. Миргород