Справа № 375/567/19
Провадження № 2/375/345/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.

за участю секретаря судового засідання - Юрченко Л.В.,

розглянувши у приміщенні суду в смт. Рокитне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 24.11.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповіадч залишив сімю та проживає окремо, не надаючи допомоги на утримання дитини та її утримання. Позаяк, дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.

Просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів до досягнення дитиною повноліття та на її утримання - у розмірі 1/4 частини від його доходів.

Ухвалою суду від 05.04.2019 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.04.2019 позивач подала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої по суті зменшила обєм позовних вимог та просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. На разі, подав до суду заяву, якою позов визнає.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Обставини спору визнаються сторонами, а тому доказуванню відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, випливають із сімейних відносин та мають регулюватися положеннями глави 15 Сімейного Кодексу України.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч.1 ст.181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, ч.3 цієї норми визначає, що За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, доходить висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття.

Позов таким чином підлягає задоволенню.

За вимогами положень п. 3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ст.. 141 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі в сумі 768.40 грн..

Керуючись ст.ст. 84, 91, 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 142, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки платника податку: НОМЕР_1, поштовий індекс: 09602, с. Телешівка Рокитнянського району Київської області, пров. Набережний, 8) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, номер картки платника податку НОМЕР_2, поштовий індекс: 09601, смт. Рокитне Київської області, вул. Заводська, 46) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 21.03.2019.

Звільнити позивача від сплати судового збору та стягнути останній на користь держави з ОСОБА_2 у сумі 768.40 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили "_____"_______________20___