КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Єдиний унікальний номер справи №758/8922/17
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4352/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар -Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_2 29 листопада 2018 року подала до суду першої інстанції заяву про відмову від позову і закриття провадження у справі. У заяві зазначала, що між нею і відповідачем 24 листопада 2018 року укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. Відповідно до умов договору, відповідач має щомісяця сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 2000 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року прийнято відмову від позову від ОСОБА_2, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити ухвалу про направлення справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначала, що вона ніякої заяви до суду не подавала, заявила про відмову у позові усно в судовому засіданні. Апелянт зазначає, що вона була позбавлена можливості користуватися послугами адвоката, суд не пересвідчився чи дійсно вона відмовляється від позову і не захистив інтереси неповнолітньої дитини. Також у апеляційній скарзі позивач вказує, що відмовляється від своєї заяви про відмову від позову, зробленої внаслідок помилки,що має істотне значення, обману і погроз з боку відповідача.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України, апелянт ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася про день та час розгляду справи (14 березня 2019 року та 11 квітня 2019 року) судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток на всі відомі суду (наявні у матеріалах справи) адреси місця її проживання (перебування) та шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Київського апеляційного суду. Тому вона є належним чином повідомленою про час розгляду справи, до суду не з'явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Як видно із матеріалів справи, у липні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (т.1 а.с.1-4)

Позивач ОСОБА_2 29 листопада 2018 року подала до суду першої інстанції заяву про відмову від позову і закриття провадження у справі. У заяві зазначала, що між нею і відповідачем 24 листопада 2018 року укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. Відповідно до умов договору, відповідач має щомісяця сплачувати на утримання сина ОСОБА_4 2000 грн ( т.4 а.с. 97-100).

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Подання заяви про відмову від позову - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, подати заяву про відмову від позову позивач має на будь-якій стадії процесу. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі є цілком обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач жодних заяв не направляла до суду і не підписувала, відхиляються колегією суддів, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами: письмовою заявою ОСОБА_2 про відмову від позову та аудіозаписом судового засідання від 19 грудня 2018 року.

Твердження апелянта про відсутність її вільного волевиявлення під час відмови від позову в суді першої інстанції також оцінюються колегією суддів критично, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає судове рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 18 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді