Справа № 541/713/18
Номер провадження 2/541/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 квітня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

30 березня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 01 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2018 має заборгованість за кредитним договором в сумі 86 644,36 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 86 644,36 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Крім того, згідно з листом № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 від АТ КБ «ПриватБанк», 21.0.5.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» було перейменовано на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.4,40).

Відповідач ОСОБА_1 в останнє судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, в ході попереднього судового засідання, просив суд застосувати строки позовної давності, про що додатково подав відповідну заяву ( а.с.72).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 01 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Встановлено, що за умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів у році.

Згідно з підписаною заявою/договором клієнт повідомлений про сайт банку та своїм підписом підтвердив.

Зазначені обставини підтверджуються підписами на заяві та довідці про умови та правила кредитування (а.с. 7,8).

Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Разом з тим, відповідачем було подано до суду заяву в якій заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Оскільки, за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що невиконання відповідачем обовязку по сплаті чергового місячного платежу було допущено ще 31.05.2012 року, внаслідок чого відповідачу почали нараховуватися штрафні санкції у вигляді пені (а.с.5 зворот).

Разом з тим, вбачається, що відповідач продовжив вчиняти дії на визнання боргу, а саме сплачувати заборгованість за кредитом, тобто вчинив дії внаслідок яких перебіг строку позовної давності перервався.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно розрахунку, останній платіж на визнання боргу відповідач здійснив 31.10.2014 року (а.с.5 зворот).

З вимогою про стягнення вказаної заборгованості банк звернувся до суду 30.03.2018 року.

З встановлених судом обставин, вбачається, що позивач звернувся до суду поза межами строків позовної давності.

У відповідності до ч.1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 62; 81; 141; 258; 264; 265;352 ЦПК України; -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_2