Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 668/9258/15-ц

провадження № 61-29575св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

(після зміни організаційно-правової форми - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 квітня 2006 року ОСОБА_4 уклав з банком кредитний договір № DNH4KP27800319, за яким отримав кредит у сумі 1 508,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість на 23 липня 2015 року за тілом кредиту у сумі 748,16 грн, за процентами за користування кредитом - 6 180,25 грн; крім того, нараховані банком: пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 15 429,28 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 117,88 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони погодили кінцевий строк повернення позичальником тіла кредиту до 02 квітня 2008 року, а з цим позовом банк звернувся у серпні 2015 року. Відповідач заявив у суді про застосування позовної давності, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів, що ОСОБА_4 погашав кредит після 2011 року та строк позовної давності переривався. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності та відмовив у задоволенні позову з цієї підстави.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року у частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» тіла кредиту, процентів за користування кредитом, пені та судових витрат скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02 квітня 2006 року станом на 23 липня 2015 року на суму 10 152,06 грн, в тому числі: тіло кредиту у сумі 748,16 грн, проценти за користування кредитом - 6 180,25 грн, пеню за період з 03 серпня 2014 року до 23 липня 2015 року - 3 223,65 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 511,56 грн. Решту рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року виправлено описку (арифметичну помилку) у резолютивній частині рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року щодо зазначення суми пені - 3 233,65 грн, та загальної суми заборгованості за кредитним договором - 10 162,06 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що останній платіж за кредитним договором здійснено 02 липня 2012 року шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_4, у зв'язку з цим строк позовної давності переривався та його перебіг почався заново з 11 серпня 2012 року, тому банк не пропустив строк позовної давності у частині вимог про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Щодо стягнення неустойки суд апеляційної інстанції виходив з того, що пеня підлягає стягненню за період з 03 серпня 2014 року до 23 липня 2015 року у межах спеціального річного строку позовної давності, а у частині відмови у стягненні штрафу рішення суду першої інстанції є законним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, надісланій 01 вересня 2017 року засобами поштового зв'язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року скасувати, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року - залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 травня 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Клопотання про залишення позову без розгляду

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до Верховного Суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тобто, позов може бути залишено без розгляду до початку вирішення спору судом першої інстанції на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Аналогічна норма містилась у пункті 5 частини першої статті 207 ЦПК України у редакції кодексу, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції.

Оскільки на стадії касаційного перегляду справи такого права у позивача не передбачено, то клопотання про залишення без розгляду не може бути прийнято Верховним Судом.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що банк не надав суду належних доказів здійснення відповідачем оплати заборгованості за кредитним договором, знімок екрану (скріншот) сайту банку не підтверджує відкриття на ім'я відповідача карткового рахунку, з якого здійснювалось погашення кредиту у липні 2012 року. На думку ОСОБА_3, строк позовної давності до вимог про стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки сплинув 03 квітня 2013 року, оскільки не переривався здійсненням платежу.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало до суду заперечення, у яких просить касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 02 квітня 2006 року ОСОБА_3 підписав заяву позичальника № DNH4KP27800319, на підставі якої закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», надало останньому кредит у сумі 1 508,00 грн на строк 24 місяці до 02 квітня 2008 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зобов'язувався здійснити платежі у сумі 80,81 грн щомісяця до 10 числа кожного місяця для погашення тіла кредиту та сплати процентів. Позичальник погодився з тим, що зазначена заява, разом з умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами банку складає кредитно-заставний договір з банком (далі - кредитний договір).

Згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3, станом на 23 липня 2015 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у сумі 748,16 грн, за процентами за користування кредитом у сумі 6 180,25 грн, крім того, банк нарахував пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 15 429,28 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 117,88 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 02 квітня 2008 року. Погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами за кредитом, комісією та інші витрати здійснюється до 10 числа кожного місяця шляхом сплати позичальником коштів у сумі 80,81 грн.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сторони визначили кінцевий строк повернення коштів (строк кредитування) датою - 02 квітня 2008 року.

Починаючи з 03 квітня 2008 року ОСОБА_3 мав повернути всю заборгованість за кредитним договором, а не вносити її періодичними платежами, які були розраховані лише у межах строку кредитування.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом 03 серпня 2015 року, стверджуючи, що позовна давність за домовленістю сторін кредитного договору була збільшена до п'яти років відповідно до пункту 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), крім того, переривалась здійсненням 27 червня 2012 року погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 431,18 грн шляхом перерахування цих коштів з карткового рахунку НОМЕР_1.

На підставі цього суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо збільшеного строку позовної давності та переривання позовної давності вчиненням ОСОБА_3 дії, що свідчить про визнання ним свого боргу за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України).

У заяві позичальника від 02 квітня 2006 року, яку підписав ОСОБА_3 не міститься умов, що свідчили б про наявність домовленості сторін щодо збільшення строку давності, а надані банком умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які у пункті 5.5 містять умову про зміну тривалості позовної давності, позичальником не підписувались.

У такому разі за відсутності окремого договору про збільшення строку позовної давності, підстав вважати, що кредитодавець та позичальник дійшли письмової домовленості про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 ЦК України, у справі немає.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 202/26885/13-ц (провадження № 14-491цс18).

Позовна давність до вимог банку сплинула 03 квітня 2011 року, не переривалась і не починала перебіг заново, оскільки переривання позовної давності можливе лише в межах строку позовної давності, а погашення 27 червня 2012 року заборгованості за кредитним договором здійснено після спливу такого строку.

Крім того, будь-які дії ПАТ КБ «ПриватБанк», спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення відповідно до частини першої статті 264 ЦК України не може вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності.

Неправильне визначення судом апеляційної інстанції початку перебігу позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором призвело до ухвалення незаконного рішення.

Водночас рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року по суті є правильним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року та залишає в силі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зважаючи на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 613,90 грн.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 15 серпня 2017 року скасувати.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року залишити в силі.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 613,90 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик