№ 2/200/3899/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Кубрак К.В., розглянувши у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду з дійсним позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2.

Відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії Бабушкінського районного суду подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 «про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя».

Позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду письмові заперечення щодо обєднання зустрічного позову з первісним позовом та прохання про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач в останні судові засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений.

Суд, дослідив матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Як встановлено судом, зустрічний позов відповідачем ОСОБА_2 було подано з пропуском строку його подачі.

Відповідно до положень ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Відповідач ОСОБА_2 з клопотанням про поновлення процесуального строку до суду не звертався.

Відповідно до частини 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Щодо суті поданої зустрічної позовної заяви слід зазначити наступне.

Відповідач ОСОБА_2 щодо розірвання шлюбу не заперечує і сам звернувся до суду з вказаною вимогою, разом з тим, з метою заявляє вимоги щодо визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, що призведе до затягування судового розгляду.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 не взаємоповязана з первісним позовом ОСОБА_1 і спільний їх розгляд є недоцільним та задоволення зустрічного позову не може виключити задоволення первісного позову.

Прийняття вказаного рішення ніяким чином не порушує права та законні інтереси сторони по справі та надає йому можливість подачі вказаного позову до суду на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 174, 175, 177, 193, 194 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про розірвання шлюбу та поділ майна» повернути заявнику.

Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Ухвала суду відповідно до ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя Бабушкінського

районного суду ОСОБА_4