Справа № 199/966/19
УХВАЛА

22.04.2019 м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач МТСБ України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу.

Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, а саме позивачем не було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Також у позовній заяві відповідачем було зазначено ОСОБА_2, проте по тексту позовної заяви відповідачем також зазначено в якості особи до якої подається позов і ОСОБА_3 та в прохальній частині позову зазначено відповідачами і ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (аркуші 4,5 позовної заяви). За таких обставин, позивачу необхідно було визначитися зі складом учасників справи та привести позовну заяву до вимог ст.175 ЦПК України.

Ухвалою суду від 05 березня 2019 року позивачу ОСОБА_1 (транспортному) страховому бюро України було продовжено строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2019 року, до 20 березня 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Водночас, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивач не виконав вимоги ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України та не усунув вказані судом недоліки. Заяви чи клопотання про продовження строку для усунення недоліків до суду не надходило.

Враховуючи, що 18 березня 2019 року позивачем отримано ухвали суду від 08 лютого та 05 березня 2019 року, позивач недоліки позовної заяви не усунув, що є підставою для повернення його позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу - повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її оголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець