КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5639/2019
У Х В А Л А

19 квітня 2019 року місто Київ

справа № 761/5653/18

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 11030,75 грн., за постачання гарячої води у розмірі 7530,06 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 4113,04 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 17 вересня 2018 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без руху у зв'язку з несплатою апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2643 грн., ненаданням оригіналу апеляційної скарги та копії апеляційної скарги з додатками відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

11 березня 2019 року ОСОБА_2 було отримано копію ухвали Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.150).

22 березня 2019 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила повторно з підстав визначених у ч.1 ст.136 ЦПК України звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року або зменшити розмір судового збору, або відстрочити його сплату, а також просила суд витребувати докази.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів відмовлено.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору заподання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, зменшення його розміру або звільнення від його сплати відмовлено.

Продовжено ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року на десять днів з дня отримання ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в розмірі 2643 грн., оригіналу апеляційної скарги та її копії з додатками відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

30 березня 2019 року ОСОБА_2 було отримано копію ухвали Київського апеляційного суду від 26 березня 2019 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення.

15 квітня 2019 року на адресу до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 втретє надійшла заява, в якій остання просила повторно з підстав визначених у ч.1 ст.136 ЦПК України звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року або зменшити розмір судового збору до 400 грн. та у разі необхідності продовжити їй строк для виконання обов'язку щодо сплати судового збору.

Заяву обґрунтовувала тим, що вона не спроможна сплатити судовий збір у розмірі 2643 грн., оскільки у період 2017-2018 років та за перший квартал 2019 року вона не отримувала ні заробітної плати, ні стипендії, ні пенсії, ні прибутку, тобто вона є малозабезпеченою особою.

Вказувала, що працювати вона не може за станом здоров'я та вимушена щомісячно нести витрати на лікування.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати - незадовільний майновий стан сторони.

При цьому, судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Однією з основних засад судочинства, визначених у статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59)

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або зменшення повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Розглядаючи клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, суд повинен дослідити та надати оцінку доказам, на які посилається заявник на підтвердження зазначених в клопотанні обставин, про що вказати у відповідній ухвалі, та за результатами дослідження та оцінки встановити наявність чи відсутність підстав для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

З документів, які були додані ОСОБА_2 до заяви про звільнення, відстрочення сплати судового збору, а саме: довідки Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 02 квітня 2019 року вбачається, що остання не перебуває в Управлінні на обліку, однак даний доказ не підтверджує майновий стан особи, який би унеможливлював сплату нею судового збору.

Посилання на довідку АТ «Універсал Банк» про залишок, заборгованість та рух коштів по рахунку від 05 квітня 2019 року, який належить ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки інформація по рахунку надана лише за період з 01 квітня 2019 року по 05 квітня 2019 року, тобто за п'ять днів, з якої неможливо встановити розмір доходу ОСОБА_2 або його відсутність у останньої.

Свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 не є доказом майнового стану особи.

Щодо посилання ОСОБА_2 на лист ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 26 березня 2019 року та те, що після отримання від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди на виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року вона матиме можливість сплатити судовий збір у розмірі 400 грн. вважаю необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_2, який відкритий у АТ «Універсал Банк», у останньої на рахунку наявні кошти у розмірі 420,38 грн., які вона мала можливість сплатити в рахунок судового збору за подачу апеляційної скарги на оскаржуване рішення.

Ухвалу судді Апеляційного суду міста Києва Котули Л.Г. від 23 лютого 2009 року, яку просить врахувати ОСОБА_2 суд не бере до уваги, оскільки при вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що у разі необхідності вона просила продовжити їй строк для виконання обов'язку сплати судового збору, оскільки у неї станом на 10 квітня 2019 року відсутня відповідь від податкового органу ДФС України на її заяву від 27 березня 2019 року слід зазначити, що з даною апеляційною скаргою, яка містила на час її подачі клопотання про звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року апелянт звернулася 17 вересня 2018 року. Тобто саме з цього моменту у ОСОБА_2 було достатньо часу для звернення до відповідних податкових органів для отримання довідки про доходи, однак остання звернулася з заявою щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків лише 27 березня 2019 року.

Як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

А відтак, вважаю, що ОСОБА_2 не обґрунтовано існування умов, за яких закон надає суду право звільнити від сплати судового збору або зменшити його розмір.

Наведені у заяві підстави для звільнити від сплати судового збору або зменшення його розміру за подання апеляційної скарги не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють його сплату, оскільки безпідставне відстрочення або розстрочення сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, у зв'язку з чим заява про звільнення/відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Клопотання ОСОБА_2 у заяві про витребування з усіх офіційних джерел, які містять інформацію про доходи громадян необхідні суду докази щодо джерел її доходів та членів її сім'ї задоволенню не підлягає, оскільки апелянт не позбавлена можливості самостійно звернутися до відповідних органів для отримання інформації щодо наявності (або відсутності) у останньої доходів та грошових коштів та саме остання повинна надати докази на підтвердження свого майнового стану.

Таким чином, станом на 19 квітня 2019 року недоліки апеляційної скарги, встановлені ухвалами Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року та 26 березня 2019 рокуусунуті не були, а саме: не було надано доказів сплати судового збору у розмірі 2643 грн., оригіналу апеляційної скарги та її копії з додатками відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 чеврня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України та остання має право одночасно порушувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, подавши про це відповідну заяву.

У зв'язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору заподання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, зменшення його розміру -відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Борисова О.В.