ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/274/19 Головуючий суддя І інстанції Колодяжна І. М.
Провадження № 22-ц/818/1797/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з сімейних відносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року, постановлену у складі судді Колодяжної І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради, про визнання незаконним утримання дитини, зобов'язання повернення дитини та встановлення режиму і способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради, про визнання незаконним утримання дитини, зобов'язання повернення дитини та встановлення режиму і способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради, про визнання незаконним утримання дитини, зобов'язання повернення дитини та встановлення режиму і способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі було порушено норми процесуального права в частині недотримання правил підсудності. Послалась на те, що за правилами ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи мав бути пред'явлений за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Вказала, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, а тому вказана справа не підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова. Послалась на те, що адреса АДРЕСА_1 не має до неї жодного відношення.

Представником ОСОБА_3 - адвокатом Хадєєвою Т.М. суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Обґрунтовуючи відзив, зазначила, що відповідачем ОСОБА_3 у іншій цивільні справі №641/6629/18 про позбавлення ОСОБА_3 (позивача у дані справі) батьківських прав у якості доказів було надано Довідку КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради та Відповідь Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №68 на адвокатський запит, з яких вбачається, що до виїзду за кордон син учасників справи проживав на території Слобідського (Комінтернівського) району м. Харкова.

Зазначила, що під час розгляду іншої справи № 463/543/17 було встановлено, що у даній категорії справ позов може бути пред'явлений також за місцем проживання позивача. Послалась на необхідність врахування Узагальнень практики застосування судами під час розгляду цивільних справ Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, викладених у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.01.2017.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника - адвоката Хадєєвої Т.М., представника відповідача - адвоката Задорожної Т.О., за відсутності інших учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради, про визнання незаконним утримання дитини, зобов'язання повернення дитини та встановлення режиму і способу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною звернувся ОСОБА_3

Свій позов мотивував тим, що відповідач по справі незаконно вивезла їх спільну дитину за межі України та утримує його там, що перешкоджає позивачеві виконувати свої батьківські обов'язки та спілкуватись з дитиною.

Послався на те, що він набув статусу заявника за Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980, що була ратифікована Україною та набула чинності з 01.09.2006.

Вважав, що справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова оскільки заяви про встановлення фактів подаються за місцем проживання заявника відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що позовна заява подана з додержанням вимог статей 175-177 ЦПК України, справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, у справі, що переглядається, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_2, що підтверджено інформацією з картотеки реєстраційного обліку відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Харківській області (а. с. 23).

У даному випадку, з огляду на підстави та предмет заявленого позову, не застосовуються правила ст. 316 ЦПК України, оскільки позивач звернувся до суду в порядку позовного, а не окремого провадження.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, щопід час розгляду іншої справи № 463/543/17 було встановлено, що у даній категорії справ позов може бути пред'явлений також за місцем проживання позивача.

Так, у вказаній справі судами України було встановлено, що відповідно до положень Гаазької конвенції позивач має право вибору до судових органів якої Договірної країни звернутись за захистом прав - країни свого проживання, чи країни перебування (проживання) дитини.

Наведена судова практика не свідчить про те, що застосування положень Гаазької конвенції впливає на зміну правил територіальної підсудності, встановлених національним законодавством.

Пунктом 7 Узагальнень практики застосування судами під час розгляду цивільних справ Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, викладених у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.01.2017, про необхідність врахування яких зазначала представник позивача, визначено, що за загальним правилом позови до фізичної особи пред'являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування (стаття 109 ЦПК).

Частина тринадцята статті 110 ЦПК передбачає альтернативну підсудність - позови Міністерства юстиції України в інтересах і за довіреністю позивача, який не має в Україні зареєстрованого місця проживання, можуть пред'являтися за місцем знаходження міністерства або його територіальних органів.

Разом із тим право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачу. Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної підсудності, суд не має права повернути позивачу позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Тобто суд може розглянути справу як за місцем знаходження відповідача та дитини, так і за місцем знаходження міністерства або його територіальних органів.

Вирішуючи питання про підсудність цивільних справ з іноземним елементом, судам слід враховувати не тільки норми внутрішньодержавного права, а й колізійні норми, які містяться в конвенціях і двосторонніх договорах України та інших держав про правову допомогу.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права. Норми права про розмежування підсудності містяться переважно у двосторонніх договорах про правові відносини і правову допомогу у цивільних справах.

Враховуючи положення статті 115 та частин першої і другої статті 116 ЦПК, суд може прийняти рішення про передачу справи іншому суду, не порушуючи при цьому норми ЦПК щодо правил підсудності, а також статтю 11 Конвенції щодо невідкладного початку судових процедур, у разі прийняття такого рішення до початку розгляду справи по суті.

Викладене спростовує твердження представника позивача, що справа за позовом ОСОБА_3 підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова, оскільки вказана справа має розглядатись судами України за місцем знаходження відповідача та дитини, або за місцем знаходження міністерства або його територіальних органів.

Зареєстроване місце проживання відповідача належить до територіальної підсудності Чугуївського міського суду Харківської області.

Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були, що стало підставою постановлення ухвали про відкриття провадження із порушенням правил територіальної підсудності.

Довідка КНП «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради № 01-10/1414 від 17.08.2018 та Відповідь № 208 від 29.08.2018 Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №68 на адвокатський запит не є у даному випадку достовірними та достатніми доказами місця проживання відповідача та дитини за іншою адресою у розумінні ст.ст. 79-80 ЦПК України, оскільки не містять відомостей про конкретну адресу місця проживання дитини та стосуються періоду до 2016 року, тоді як позов ОСОБА_3 пред'явлено у січні 2019 року.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було порушено норми процесуального права, доводи скарги висновки суду спростовують, колегія суддів на підставі ст. 380 ЦПК України задовольняє скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу за встановленою підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 259, п. 5 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 направити справу за встановленою підсудністю до Чугуївського міського суду Харківської області

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий суддя

В.Б. Яцина

Судді колегії

П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.