ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 610/1093/18

Провадження № 22-ц/818/2054/19

10 квітня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області

представник ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року в складі судді Тімонової В.М. по справі № 610/1093/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що з 17 серпня 2002 року по 11 квітня 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбумають чотирьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. У березні 2016 року відповідач залишила його з дітьми. З її слів, вона поїхала проживати до міста Києва, щоб «почати нове життя». У квітні 2016 року йому запропонували тимчасову роботу в іншій місцевості, тому разом з усіма дітьми він був змушений переїхати у с. Бондарівка Марківського району Луганської області, винаймав там житло, влаштував дітей до навчальних закладів, створював для дітей належні умови проживання, піклувався про них, займався їх вихованням. Через п'ять місяців вони повернулися до с. Чепіль Балаклійського району Харківської області, де зареєстровані і проживають у будинку АДРЕСА_1. Відповідач також зареєстрована за вказаною адресою, однак починаючи з березня 2016 року проживає окремо, батьківських обов'язків не виконує.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року зі ОСОБА_3 на його користь стягнуто аліменти на чотирьох дітей у розмірі 1/2 частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач з 21 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року не сплачувала аліменти на дітей, у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам. При цьому ОСОБА_3 має статус багатодітної матері та щомісячно отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда.

У листопаді 2016 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_9., яка після укладення шлюбу стала виконувати обов'язки матері для його чотирьох дітей. У сім'ї для дітей створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Відповідач з квітня 2016 року не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх долею, станом здоров'я, навчанням.

З дітьми у нього добрі стосунки, він їх любить, має можливість забезпечити їх усім необхідним. Відповідач не має постійного місця роботи та заробітку.

Просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4;

визначити місце проживання дітей з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. За час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 вона не працювала, оскільки доглядала за дітьми, у тому числі за дитиною з інвалідністю - донькою ОСОБА_6. Їх сім'я утримувалась за рахунок призначеної їй державної допомоги на дітей та матеріальної допомоги, яку надавали її родичі. ОСОБА_1 протягом тривалого часу не працював, матеріальної допомоги ні їй, ні дітям не надавав, що стало причиною конфліктів між ними. ОСОБА_1 постійно ображав її, принижував, вчиняв домашнє насильство. Внаслідок такої поведінки позивача вона звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. 04 квітня 2016 року ОСОБА_1 без її дозволу вивіз дітей до Луганської області. З приводу домашнього насильства вона зверталась до органів державної влади та правоохоронних органів, а з приводу виїзду ОСОБА_1 з дітьми без її дозволу до Луганської області - до Балаклійського відділу поліції, однак не отримала належного реагування та підтримки. Оскільки у Харківській області не було закладів для жінок, які є потерпілими від домашнього насильства, 08 квітня 2016 року вона поїхала до Київського міського центру роботи з жінками для психологічної реабілітації. Наприкінці 2016 року вона декілька разів намагалася побачитися з дітьми, однак ОСОБА_1 заборонив дітям спілкуватися з нею. Потім у 2017 році вона намагалась забрати двох доньок зі школи, однак керівництво школи влаштувало скандал, а позивач знову став ображати і принижувати її, забрав від неї дітей, позбавив її можливості спілкуватися з ними. З цього приводу вона також зверталась до поліції. Саме внаслідок протиправних дій позивача вона позбавлена спілкування з дітьми. Позивач разом зі своєю дружиною та дітьми проживають у будинку, належному на праві власності їй та її синові від першого шлюбу. Також у розпорядженні позивача для задоволення потреб дітей вона залишила належний їй автомобіль. Після того, як ОСОБА_1 з дітьми виїхав до Луганської області вона сплачувала за комунальні послуги, що надавались у с. Чепіль. Вона не має можливості забрати дітей до себе до м. Києва, де на даний час працює, однак може приділяти дітям належні час та увагу у вихідні дні або під час шкільних канікул. Вона любить своїх дітей, сумує за ними. Протягом усього часу її окремого проживання вона постійно надсилає та надає грошові кошти на утримання дітей, продукти харчування, одяг, подарунки (іграшки, книжки і т.ін.). Позивач самостійного доходу не має. Фактично діти утримуються за грошові кошти та за рахунок іншої допомоги, які надають вона та її родичі. Місце проживання дітей узгоджено між нею та позивачем, а тому судового врегулювання не потребує.

Представник третьої особи Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області зазначила, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто зі ОСОБА_3 користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки стосовно дітей, її участь у житті дітей обмежується лише сплатою аліментів, наданням матеріальної та речової допомоги на їх утримання. Протягом тривалого часу більше двох років ОСОБА_3 проживає окремо у м. Києві. Вихованням дітей займається їх батько - ОСОБА_1 Підстави для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей з батьком відсутні, оскільки діти постійно проживають з батьком і спору про їх місце проживання немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду у частині позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Під час судового розгляду не було встановлено її жорсткого поводження з дітьми, експлуатації дитячої праці тощо. У матеріалах справи відсутня інформація про те, що вона страждає хронічним алкоголізмом або наркоманією. Вона працює, позитивно характеризується за місцем роботи , не має шкідливих звичок.

За час тимчасової відсутності вона і її родичі надсилають допомогу за адресою мешкання колишнього чоловіка що за фактично і утримуються діти.

Вона ніколи не відмовлялась від дітей і спілкування з ними, а позивач визнав той факт, що вона хоч забрати двох дітей у м. Київ та у разі покращення умов хотіла б забрати усіх дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, просить апеляційну скаргу відхилити та рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_3 не зверталася ні до комісії з питань захисту прав дитини Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ні до суду як з заявою про встановлення місця проживання дітей з нею, ні з заявою про встановлення графіку відвідування дітей, ні з заявою про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми, а тому відсутні підстав вважати що їй чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми.

ОСОБА_11 є інвалідом та за станом здоров'я дитина потребує постійної щоденної сторонньої допомоги та опіки, тоді як мати не тощо місяцями, а й роками не бачиться з нею.

ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки вона свідомо не піклувалася як про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, одна з котрих є дитиною інвалідом, не цікавилася їх навчання, підготовкою до самостійного життя, хоча мала реальну можливість для цього.

Апелянт проживає понад два роки в місті Києві та не надавала значенню вихованню дітей, не піклувалася про їх фізичний і духовний розвиток: не цікавилася їх здоров'ям, не виявляла інтересу до їх внутрішнього світу, не сприяла засвоєнню загальних норм моралі, не створювала для дітей належні умови для проживання, навчання та розвитку.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 17 серпня 2002 року по 11 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають дітей: доньки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання рішення суду 15 лютого 2017 року видано виконавчий лист.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Балаклійського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, розмір заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на дітей за період з 21 вересня 2016 року по 31 січня 2018 року становив 48853 гривень.

19 листопада 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1).

ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстровані і проживають у АДРЕСА_1. ОСОБА_3 також зареєстрована за вказаною адресою, однак фактично не проживає за місцем реєстрації. Житловий будинок з надвірними будівлями належить на праві власності ОСОБА_3 та її синові - ОСОБА_13 по 1/2 частці кожному.

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчаються у Чепільській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Балаклійської районної ради Харківської області (т. 1, а.с. 57, 58). Згідно довідки, виданої навчальним закладом, ОСОБА_3 з дітьми не проживає та не бере участі у їх вихованні. Вихованням та утриманням дітей опікується їх батько - ОСОБА_1

10 липня 2018 року Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей і неможливість визначення місця проживання дітей з батьком - ОСОБА_1 Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_3 неналежно виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням та утриманням дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток: не цікавиться їх здоров'ям, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не сприяє засвоєнню загальних норм моралі, не створює для дітей належні умови для проживання, навчання та розвитку. ОСОБА_1 разом з дітьми зареєстровані і проживають у будинку АДРЕСА_1, право власності на який належить ОСОБА_3 та її синові - ОСОБА_13 Визначення місця проживання дітей з батьком за цією адресою може створити правову колізію та фактично не змінить місця проживання дітей.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не піклується про духовний і фізичний розвиток дітей, не спілкується з ними та не цікавиться їх здоров'ям, життям, інтересами, що свідчить про її ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому, врахувавши висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Позивачем не надано доказів щодо винних дій ОСОБА_3 відносно дітей - притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків, звернень до поліції щодо вчинення протиправних дій відносно дітей, наявності кримінальних проваджень, вироку суду тощо.

Даних щодо застосування заходів впливу у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків та їх безрезультатності також матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає щодо наявності заборгованості по аліментам, категорично заперечує щодо отримання коштів від відповідачки.

Як пояснила представник відповідачки в суді апеляційної інстанції, аліменти ОСОБА_3 сплачувались шляхом грошових переказів та надсиланням посилок.

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_3 надано копії фіскальних чеків щодо поштових переказів на ім'я ОСОБА_1, а саме: грошові кошти: 11.04.2016 року - 2000 гривень, 30.04.2016 року - 200 гривень, 12.01.2018 року - 3400 гривень, 11.04.2018 року - 2000 гривень, 17.05.2018 року - 2000 гривень, 12.06.2018 року - 2000 грн, 16.07.2018 року - 2000 грн, 10.08.2018 року - 1000 грн, 14.08.2018 року - 2000 грн, 29.08.2018 року - 1500 грн, 27.10.2018 року - 5000 грн., 14.04.2017 року в сумі 2994,00 гривні, 13.09.2017 року - 301,51 гривень, 18.09.2017 року - 3185,93 гривень. ; посилки - від 20.04.2016 року, 30.04.2016 року, 25.06.2018 року, 29.08.2018 року.

Згідно повідомлення Центру поштового зв'язку № 2 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта», ОСОБА_3 відправляла поштові перекази ОСОБА_1, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2, у травні 2016 року на суму 2300,00 гривень, червні 2016 року - 2500 гривень, липні 2016 року - 2400 гривень (т. 1, а.с. 119).

Діти зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1. Будинок належить ОСОБА_3 та її сину - ОСОБА_13 На підтвердження оплати комунальних послуг за цією адресою, відповідачка надала суду копії квитанцій від 17 травня 2016 року, 26 травня 2016 року, 27 липня 2016 року (т. 1, а.с. 114-116).

За таких обставин вважати, що ОСОБА_3 не здійснює жодних дій щодо матеріального утримання та забезпечення дітей -не можна.

З 25 травня 2018 року ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Вітовент», позитивно характеризується за місцем роботи.

Даних щодо наявності психічних захворювань, перебування на обліку лікаря-нарколога, зловживання спиртними напоями матеріали справи не містять,; будь-яких затримань з цього приводу або вчинення протиправних дій позивачем не наведено.

Той факт, що наразі ОСОБА_3 проживає у м. Києві не є беззаперечної підставою вважати, що ОСОБА_3 не цікавиться дітьми та ухиляється від батьківських обов'язків щодо їх виховання.

Як пояснила в суд апеляційної інстанції представник відповідачки, ОСОБА_3 по мірі можливості намагається спілкуватись з дітьми, приїжджати до них.

Дані обставини відповідачем не спростовані.

Висновок Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав не є беззаперечною підставою для задоволення позову, оскільки він також не містить даних щодо винної протиправної поведінки ОСОБА_3 щодо дітей. Інші заходи впливу Балаклійською РДА не застосовувались.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов'язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав як гострої соціальної необхідності у застосуванні такого втручання у права, захищені статтею 8 Конвенції.

Рішення суду у частині позбавлення батьківських прав підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржується та судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 14 січня 2019 року - у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав -відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко