Справа № 336/740/19
Провадження № 6/336/96/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Суркової В.П., за участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 27.02.2019 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнення судового збору у сумі 192, 10 грн. на користь держави.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він не згоден з вказаним вище судовим наказом, оскільки при його видачі судом не було враховані його права та не взято до уваги обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема відсутні докази про місце проживання дитини, а саме, що остання проживає саме з матірю. Окрім того ОСОБА_1 зазначив, що при видачі судового наказу суд не врахував обставини передбачені статтею 182 сімейного кодексу України, а саме стан його здоровя та доходи та посилався на те, що дитину він вдочерив. Також зазначив, що твердження ОСОБА_2 про те, що він не надав матеріальної допомоги на утримання дитини є хибним, оскільки він надавав у лютому та березні 2019 року матеріальну допомогу дитині. Крім того вважав, що не має підстав стягувати з нього судовий збір у сумі 192,10 грн. на користь держави.

Стягувач та боржник в судове засідання не зявились, про день, час та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до вимог частини 3 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 виданого повторно 27.12.2016 року Шевченківським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, батьком останньої записаний ОСОБА_1, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а тому у ОСОБА_2 були законні підстави для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини 1 статті 173 Цивільного процесуального кодексу України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За частиною 3 статті 184 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України, ОСОБА_1 не звільнений від обов'язку утримувати дитину, право на аліменти відповідно до статті 190 Сімейного кодексу України не припинено, інші підстави звільнення ОСОБА_1 від обов'язку утримувати дитину, батьком якої він записаний, судом не встановлено. Оспорювання батьківства не може бути предметом розгляду даної справи, оскільки дана категорія справ розглядається в порядку позовного провадження.

Таким чином, оскільки заявником (боржником) ОСОБА_1 не доведено наявність підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 173, 258-260, 353, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.П.Суркова