Справа №: 398/463/19
провадження №: 2/398/815/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"16" квітня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Джеваги В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №7 буд. №20 по вул. Миру в м. Олександрія Кіровоградської області.

Позов обґрунтований тим, що згідно договору купівлі-продажу від 19.05.2017 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Крім нього в квартирі зареєстровані продавці квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В 2010 році відповідачі виїхали проживати до Російської Федерації, де проживають і зараз. Відповідачі на належну йому квартиру не претендують, не утримують її, комунальні платежі не сплачують, створюючи йому перешкоду у користуванні квартирою та оплаті додаткових витрат на комунальні платежі.

Позивач в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву, інших заяв та клопотань не подали.

Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України).

Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 належить квартира в АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.05.2017 року.

Згідно довідки № 2423 від 04.10.2018 року КП «Житлогосп» ОСОБА_3 та ОСОБА_2, колишні власника, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1, також реєстрація відповідачів підтверджується адресною довідкою ЦНАП № 606/64/16 від 12.03.2019 про реєстрацію ОСОБА_3 та довідкою ЦНАП №491/59/16 від 20.02.2019 року про реєстрацію ОСОБА_2 в спірній квартирі наданих на запит суду.

Згідно акту-розпорядження від 04.10.2018 року №2422, затвердженого директором КП «Житлогосп», складеного за участю сусідів при обстеженні квартири АДРЕСА_3 в квартирі зареєстровані колишні власники ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в квартирі не проживають з квітня 2017 року.

Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Отже, судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, власних речей не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, тому суд вважає, що реєстрація відповідачів в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280- 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: 28006, АДРЕСА_4) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 28006, АДРЕСА_4), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: 28006, АДРЕСА_4) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_5.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_3) такою, що втратила право користування житловим приміщенням АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, рнокпп НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений у нарадчій кімнаті та підписаний суддею 16.04.2019 року.

Суддя В.В. Орловський