Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участю:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні посилаючись на те, що 25.09.2015 року між ним та відповідачем за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано шлюб. Їх дитина - син ОСОБА_3, проживає з матір'ю. Незважаючи на рішення органу опіки та піклування від 24.09.2015 року відповідач перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дитини. Перешкоди у спілкуванні відповідач чинила ще у 2015 році, у зв'язку з чим він звернувся до органу опіки, де було прийнято рішення про його участь - дитина проводить час з батьком в присутності матері що вівторка з 18.00 години до 20.00 години, і кожної першої і третьої неділі місяця з 15.00 до 20.00 години. При першій зустрічі йому дали дитину, і з ними пішли «гуляти» відповідач, її мати та коханець відповідача. Під час прогулянки в присутності дитини у його адресу лунали крики, образи і погрози. На наступній зустрічі були відповідач з коханцем. При поверненні додому їх зустріла мати відповідача, яка була у алкогольному сп'янінні, та побила його ременем з бляхою по голові. Після того, дитину не давали на протязі 10 місяців. Увесь цей час він намагався домовитись з відповідачем про зустрічі з сином. Згодом відповідач не перешкоджала йому зустрічатися з дитиною, і син по декілька днів жив з ним. Коли у відповідача з'явився інший чоловік, йому (позивачу) знову не давали бачитись з дитиною. Він повторно звернувся до органу опіки, однак ситуація не змінилась, і він звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав усі обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зазначив, що з 2015 року йому перестали давати спілкуватись з дитиною. Звернувся до органу опіки, де було визначено його участь. Після того як його побила п'яна теща, він вирішив зупинити зустрічі. Коли у відповідача з'явився співмешканець, йому було відмовлено у зустрічах з дитиною, він не приходив, до служби не звертався. Погодився на часи та дні зустрічі з дитиною, які запропонувала відповідач.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених у запереченнях. Додатково зазначила, що два роки дитина ходить до дошкільного закладу, і за цей час позивач туди жодного разу не приходив. Півтори роки тому син сказав, що не хоче бачити батька, питав де він був раніше, чому не приходив. На її питання чому позивач не спілкується з дитиною, він сказав обирати, або він буде бачитись з дитино, або вона живе з іншим чоловіком. Про розпорядження органу опіку їй відомо, виконували до 2015 року, потім позивач не приходив. Зауважила, що у дитини бронхіальна астма, бувають астматичні приступи, в період цвітіння треба бути вдома, вночі застосовується балончик. Дитина потребує спеціального догляду. У зв'язку зі станом здоров'я дитини вона згодна на зустрічі двічі на тиждень - у вівторок з 18.00 години, у неділю з 15.30 години.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився надіслав лист про розгляд справи без його присутності, та просив винести рішення в інтересах дитини.

Вислухавши пояснення позивач, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана справа зареєстрована в суді 17.09.2018 року. Ухвалою від 28.09.2018 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В суді встановлено, що сторони по справі 10.09.2011 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дитина - син, якого назвали ОСОБА_3.

25.09.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Син сторін проживає з матір'ю.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 451 від 24.09.2015 року визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні сина у формі спілкування з малолітнім сином щовівторка з 18.00 години до 20.00 години, першої і третьої неділі місяця з 15.00 години до 20.00 години в присутності матері дитини.

У зв'язку з тим, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, та визначити наступний спосіб участі: кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 години до 20.00 години, кожен вівторок з 18.00 години до 20.00 години, два тижні влітку та два тижні взимку спільного відпочинку і відвідування бабусі. Зустрічі з дитиною проводити без присутності матері. В процесі розгляду справи, враховуючи стан здоров'я дитини, погодився на пропозицію відповідача.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов'язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

По даній справі позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити порядок спілкування з дитиною. Проте, матеріали справи не містять жодного доказу щодо наявності перешкод. Крім того, сам позивач в судовому засіданні підтвердив, що тривалий час не звертався до відповідача з питанням щодо спілкування з дитиною, що дає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Втім, суд вважає за можливе визначити участь батька у вихованні дитини, оскільки батьки малолітньої дитини не можуть дійти спільної згоди.

При визначені участі батька судом враховується те, що сину сторін шість років, згідно медичної документації дитина страждає на бронхіальну астму, хронічний алергічний риніт, у зв'язку з чим потребує лікування, специфічного та постійного догляду. Враховуючи дані обставини, суд вважає можливим визначити участь батька у вихованні сина наступним чином - кожний вівторок з 18.00 годин до 19.30 годин та неділю з 15.30 годин до 17.00 годин, в присутності матері дитини, та з урахуванням стану здоров'я дитини.

Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 142, 150, 151, 152, 153, 155, 157, 158, 159 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 103, 106, 109, 141, 258, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1) у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2:

кожний вівторок з 18.00 годин до 19.30 годин та неділю з 15.30 годин до 17.00 годин, в присутності матері диини - ОСОБА_2, та з урахуванням стану здоров'я дитини.

В інших частинах позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 17.04.2019 року.

Суддя: