Ухвала

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 383/493/18

провадження № 61-42754св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,
третя особа-Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області у складі судді: Адаменко І. М. від 01 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., Черненка В. В., від 16 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_6 до відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, про скасування арешту майна.

Встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - ВДВС Бобринецького ГТУЮ у Кіровоградській області), третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (ГУ ДФС у Кіровоградській області), про скасування арешту майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_6 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/6 частина будинку АДРЕСА_1. 2/3 частини цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належать ОСОБА_7, 1/6 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належать ОСОБА_8 Співвласники, вирішивши продати належний їм будинок, з?ясували, що на майно ОСОБА_6 накладений арешт. Підстава обтяження - виконавчий лист від 15 травня 2008 року № 1-38, виданий Апеляційним судом Кіровоградської області на підставі вироку від 28 листопада 2007 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. Згідно з інформацією ВДВС Бобринецького районного управління юстиції від 03 квітня 2018 року за № 325 перевіркою встановлено, що з 03 березня 2009 року у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 15 травня 2008 року № 1-38. 30 грудня 2009 року виконавче провадження завершене - повернено без виконання у зв?язку з відсутністю у боржника майна, яке можливо конфіскувати. В 2012 році матеріали виконавчого провадження знищено, а тому арешт є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, просив скасувати арешт всього майна, належного на праві власності ОСОБА_6

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2018 року у відкритті провадження у зазначеній справі відмовлено.

Ухваласуду першої інстанції мотивованатим, що оскільки арешт накладено в межах кримінального провадження, тому така заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому вказана ухвала підлягає залишенню без змін.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи з Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

08 січня 2019 року вказана справа передана на розгляд Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу, надісланому до Верховного Суду в січні 2019 року, ГУ ДФС у Кіровоградській області зазначає, що касаційну скаргу не можна розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач у справі є стороною виконавчого провадження у кримінальній справі, отже, оскаржувані судові рішення є правомірними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Європейський суд з прав людини вказав, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Суд повторює, що у деяких випадках він визнавав, що найвищий судовий орган, уповноважений тлумачити закон, міг ухвалювати рішення, яке не було чітко визначено законом. Таке застосування закону, однак, мало винятковий характер, і зазначений суд надав чіткі й вірогідні підстави для такого виняткового відступу від застосування своїх визначених повноважень (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, 27, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

У касаційній скарзі ОСОБА_10 зазначає, що цей спір стосується скасування арешту майна та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено порядку розгляду клопотань про скасування арешту майна на виконання вироку в частині конфіскації майна. З урахуванням того, що позивач оскаржує судові рішення, в тому числі, і з підстав порушення правил предметної юрисдикції, справу слід передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частинами третьою та п'ятою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України,

Ухвалив:

Передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу

№ 383/493/18 за позовом ОСОБА_6 до відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, про скасування арешту майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська