Справа № 463/5145/18
Провадження № 2/463/441/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства "Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат" про скасування дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив визнати незаконним та скасувати Наказ Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» № 66-к від 27.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.». Позов мотивує тим, що оспорюваним наказом його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у звязку з відсутністю на роботі 31.05.2018 року з 9.00 год. до 10.53 год. без поважних причин. Вважає вказаний наказ незаконним, таким, що винесений з особистих мотивів керівника, оскільки 31.05.2018 року він був відсутній на роботі з поважних причин та за попереднього погодження з керівництвом ДСП «Львівський ДМСК». Зокрема, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання вимог пп. 4.1.1, 4.1.2., 4.1.3, 4.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві. Однак протягом усього часу роботи на підприємстві, починаючи з 01.07.1999 року, він належним чином виконував свою роботу у відповідності до посадової інструкції, яка затверджена та погоджена із ним у 2016 році. Однак наказом № 35-а від 10.05.2018 затверджено та введено в дію з 10 травня 2018 року посадову інструкцію начальника служби фізичного захисту, яка суттєво відрізнялася від посадової інструкції, затвердженої 29.02.2016. При цьому в період з 29.05.2018 по 01.06.2018 в ДСП «Львівський ДМСК» проводилась планова цивільна перевірка з питань забезпечення фізичного захисту, що підтверджується Актом проведення планової цивільної перевірки з питань забезпечення фізичного захисту Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» від 31.05.2018. 30.05.2018 під час розмови з керівництвом ДСП «Львівський ДМСК» та перевіряючими з ДАЗВ йому було вказано вирішити питання з посадовою інструкцією. У зв'язку з цим він звернувся до Головного управління Держпраці у Львівській області з питанням можливості підписання ним нової посадової інструкції начальника служби фізичного захисту. При цьому про існування наказу № 44-2 від 23.05.2018 про скасування наказу № 35-а від 10.05.2018 станом на 30.05.2018 йому не повідомляли. Зранку 31.05.2018 він прибув в сектор звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області, де отримав усну консультацію та подав заяву від 31.05.2018 вх. № В-581в. З цих причин він був відсутній з поважних причин за попереднього погодження керівництва на робочому місці 1 год. 53 хв. У зв'язку з виникненням конфлікту між ним і керівництвом, а також проведенням перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області за його зверненням його з особистих мотивів було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. В силу вимог закону в наказі про накладення дисциплінарного стягнення повинно бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Зокрема, в оспорюваному наказі не відображено погодження його відрядження 30.05.2018, що виключає будь-які ознаки правопорушення. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. В даному випадку будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, відповідно оголошення догани йому не має законного підґрунтя та є наслідком неприязних стосунків, що склалися із позивачем у його керівника. У відповіді на відзив додатково зазначив, що він прийшов на роботу 31.05.2018 р. о 10 год. 53 хв. Проте 31.05.2018 він перебував на своєму робочому місці, що підтверджується фотокопією листка з журналу обліку робочого часу працівників ДСП «Львівський ДМСК» за 31.05.2018, з якої видно, що 31.05.2018 він перебував на робочому місці до 19 год. 42 хв. Тобто 31.05.2018 він перебував на робочому місці 8 год. 49 хв., хоч робочий час становить 7 год. 32 хв. 30.05.2018 він перебував на ДСП «Львівський ДМСК» з 8 год. 44 хв. до 19 год. 40 хв. Дані обставини не були враховані при притягненні його до дисциплінарної відповідальності. При цьому він перебуває в складі профспілкової організації підприємства, однак жодного засідання з розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не відбулось. Наявність доручення, пов'язаного з відсутністю його на робочому місці, підтверджується підписаним 31.05.2018 актом проведення планової цільової перевірки з питань забезпечення фізичного захисту ДСП «Львівський ДМСК».

У письмовому відзиві на позов та в запереченні до відповіді на відзив представник відповідача проти позову заперечив з підстав того, що пп 4.1.1, 4.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» передбачено, що працівники підприємства зобовязані вчасно, за 5 хвилин до початку роботи, прибути на робоче місце і підготуватися до виконання своїх трудових обовязків; починати роботу відповідно до режиму роботи, встановленого на підприємстві. Пунктом 5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства встановлено такий розпорядок робочого дня: початок роботи 9.00 год., робота на робочих місцях 9.00-13.00 год., перерва для відпочинку і харчування 13.00-13.20 год., робота на робочих місцях 13.20-16.32 год. Відповідно до п. 5.20 Правил внутрішнього трудового розпорядкуз метою зміцнення трудової дисципліни документальний облік явки працівників на роботу, перебування їх на станції дезактивації та пункті захоронення радіоактивних відходів упродовж робочого часу та залишення роботи здійснюють чергові охоронники служби фізичного захисту шляхом реєстрації в журналах відповідної форми. 31.05.2018 року позивач зявився на роботу о 10 год. 53 хв., що підтверджується записом № 35 від 31.05.2018 року в Журналі обліку робочого часу працівників ДСП «Львівський ДМСК». Усних або письмових розпоряджень (доручень), виконання яких було б повязано з відсутністю на робочому місці 31 травня 2018 року з 9.00 до 10.53 год. директором підприємства ОСОБА_5, головним інженером підприємства ОСОБА_6 та заступником директора ОСОБА_7 начальникові служби фізичного захисту ОСОБА_2 не надавалося. Жодних письмових документів, в яких би стверджувалося про наявність усного доручення позивачу звернутися 31.05.2018 до Головного управління Держпраці у Львівській області відповідач не надав. Позивач вважає поважною причиною відсутності на робочому місці впродовж 1 год. 53 хв. те, що в цей період він перебував у Головному управлінні Державної служби з питань праці у Львівській області, куди він звернувся з метою отримати консультації з приводу застосування законодавства про працю. Якщо позивач хотів отримати консультацію у Головному управлінні Державної служби з питань праці у Львівській області, то він мав можливість звернутися туди у позаробочий час (адже робочий день позивача завершується о 16 год. 32 хв.), або ж надіслати свою заяву до ГУ Держпраці поштою. В подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 року у справі № 235/2284/17 висловив правову позицію, що перебування позивача в прокуратурі з приводу подання заяви на незаконні дії керівників державного підприємства не є поважною причиною відсутності його на робочому місці. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об'єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Дії позивача носили суб'єктивний, залежний від його волі характер (була відсутня негайна потреба звертатись з заявою до прокуратури саме в цей день, він міг скористатися засобами зв'язку для подання заяви, або зробити це у вільний від роботи час). Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було проведено у точній відповідності до вимог Кодексу законів про працю України. Факт відсутності Позивача 31 травня 2018 року на робочому місці засвідчується актом про відсутність на робочому місці начальника служби фізичного захисту ОСОБА_2 Після появи позивача на робочому місці йому було надане письмове повідомлення з вимогою надати письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці з 9.00 до 10.53 год. Таке повідомлення було зареєстроване у Журналі вхідної кореспонденції за № 97 і отримане позивачем 31.05.2018 року о 11 год. 30 хв., що засвідчується його підписом на цьому повідомленні. 31.05.2018 року позивач подав на імя директора ДСП «Львівський ДМСК» пояснювальну записку, в якій виклав письмові пояснення з приводу причин своєї відсутності на робочому місці 31.05.2018 року, яка зареєстрована в Журналі вхідної кореспонденції за № 99 31.05.2018 року. У межах строків, визначених ст. 148 КЗпП України, відповідач 27.06.2018 року видав наказ № 66-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.». Відповідно до вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України з наказом № 66-к від 27.06.2018 року позивача було ознайомлено о 13.00 год. 27.06.2018 року, що засвідчується його підписом на ньому. Аргумент позивача про те, що 31.05.2018 року він перебував на робочому місці впродовж 8 год. 49 хв. не може бути взятий до уваги, оскільки позивач обіймає посаду, яка належить до посад із ненормованим робочим днем, а тому робота понад встановлену на підприємстві тривалість робочого часу для нього не є надурочною. За роботу на цій посаді він користується правом на додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів. Відповідно до 5.18 Правил внутрішнього трудового розпорядку у разі необхідності на підставі підтверджуючих документів (наказів, листків непрацездатності тощо) складаються зміни до табелю обліку використання робочого часу, які підписуються та погоджуються згідно з порядком, визначеним п. 5.17 цих правил та надаються до бухгалтерії щомісячно до 5 числа наступного місяця. Оскільки позивач був відсутній на робочому місці 31.05.2018 року без причин, 13.06.2018 року було видано наказ № 48-к «Про внесення змін до Табелю робочого часу за травень 2018 р. та коригування виплат», яким зобов'язано начальника фізичного захисту ОСОБА_2 скласти та надати директору до 15.06.2018 року на затвердження зміни до табелю обліку використання робочого часу, погоджені у встановленому порядку, а саме зменшити кількість відпрацьованих годин начальником служби фізичного захисту ОСОБА_2 31 травня 2018 року на 1 год. 53 хв. У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю начальника служби фізичного захисту ОСОБА_2 в період з 13.06.2018 року до 25.06.2018 року наказом № 65-к від 26.06.2018 року строк подання змін до табелю обліку робочого часу було продовжено до 27.06.2018 року. Такі зміни були затверджені 12.06.2018 року. Твердження позивача, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності здійснено у зв'язку з виникненням конфлікту між ним і керівником підприємства з особистих мотивів не підтверджується жодними доказами. Більше того, наказ № 66-к від 27.06.2018 року був виданий за підписом заступника директора ОСОБА_7, який в період з 26.06.2018 року до 27.06.2018 року виконував обов'язки директора у зв'язку з перебуванням директора ДСП «Львівський ДМСК» у відрядженні у м. Києві на підставі наказу № 64-к від 23.06.2018 року. Вказані обставини засвідчують відсутність особистих мотивів директора ДСП «Львівський ДМСК» у притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності. Також твердження позивача, що наказ № 44-а від 23.05.2018 року «Про втрату чинності наказу від 10.05.2018 року № 35-а», який відображений в акті інспекційного відвідування від 07.06.2018 року станом на 31.05.2018 року не існував, не відповідає дійсності. Усі накази, які видаються ДСП «Львівський ДМСК» підлягають обов'язковій реєстрації у відповідному журналі. Так, наказ № 44-а від 23.05.2018 року зареєстрований у Журналі 31-06 обліку наказів з адміністративно-господарських питань, який пронумерований, прошнурований та скріплений підписом директора і печаткою ДСП «Львівський ДМСК». Таким чином, видати наказ за минулий час неможливо. Таким чином, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став дисциплінарний проступок, який був належним чином зафіксований і полягав у відсутності на робочому місці без поважних причин протягом 1 год. 53 хв. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було здійснено у точній відповідності до вимог Кодексу законів про працю України. Отже, підстав скасовувати наказ № 66-к від 27.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.» немає. З приводу аргументу позивача, що він перебуває у складі профспілкової організації підприємства, проте жодного засідання щодо розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не відбувалось, вказав, що відповідно до ст. 247 Кодексу законів про працю України до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації не належить розгляд питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом. Оскільки у даному випадку відповідач не виступає з ініціативою розірвати трудовий договір із позивачем, то згода виборного органу первинної профспілкової організації підприємства не потрібна.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали із аналогічних викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив підстав.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, надали суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях на позов.

Позовна заява надійшла до суду 05.09.2018. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 19.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем до суду подано відзив на позов, позивачем відповідь на відзив, відповідачем заперечення до відповіді на відзив. Всі наявні у справі докази були надані сторонами. Протокольною ухвалою суду від 13.12.2018 у звязку з пропуском процесуального строку заявлення відповідних клопотань залишено без розгляду клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи та про прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою суду від 07.02.2019 відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів за пропуском процесуального строку та про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження у звязку з безпідставністю, а також відмовлено у дослідженні та визнано недопустимим доказом звукозапис розмови від 30.05.2018, долучений позивачем до позовної заяви, оскільки такий всупереч вимогам закону здійснювався ним негласно.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді начальника служби фізичного захисту Державного спеціалізованого підприємства «Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат» (надалі ДСП «Львівський ДМСК»). Наказом № 66-к від 27.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у звязку з відсутністю на роботі 31.05.2018 року з 9.00 год. до 10.53 год. без поважних причин, чим останнім були порушені пп. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5 п. 4.1 розділу 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДСП «Львівський ДМСК».

Відповідно до ст.ст. 139, 140, 142, 147 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано заходи стягнення, в тому числі у вигляді догани.

Як на правову підставу притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача в оспорюваному наказі зазначається про порушення ним вимог пп. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5 п. 4.1 розділу 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДСП «Львівський ДМСК», якими передбачено, зокрема, що працівники підприємства зобовязані вчасно, за 5 хвилин до початку роботи, прибути на робоче місце і підготуватися до виконання своїх трудових обовязків; починати роботу відповідно до режиму роботи, встановленого на підприємстві. Пунктом 5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства встановлено такий розпорядок робочого дня: початок роботи 9.00 год., робота на робочих місцях 9.00-13.00 год., перерва для відпочинку і харчування 13.00-13.20 год., робота на робочих місцях 13.20-16.32 год. Відповідно до п. 5.20 Правил внутрішнього трудового розпорядкуз метою зміцнення трудової дисципліни документальний облік явки працівників на роботу, перебування їх на станції дезактивації та пункті захоронення радіоактивних відходів упродовж робочого часу та залишення роботи здійснюють чергові охоронники служби фізичного захисту шляхом реєстрації в журналах відповідної форми.

31.05.2018 року позивач зявився на роботу о 10 год. 53 хв., що підтверджується записом № 35 від 31.05.2018 року в Журналі обліку робочого часу працівників ДСП «Львівський ДМСК». Оскільки позивач був відсутній на робочому місці 31.05.2018 року без поважних причин, 13.06.2018 року було видано наказ № 48-к «Про внесення змін до Табелю робочого часу за травень 2018 р. та коригування виплат», яким зобов'язано начальника фізичного захисту ОСОБА_2 скласти та надати директору до 15.06.2018 року на затвердження зміни до табелю обліку використання робочого часу, погоджені у встановленому порядку, а саме зменшити кількість відпрацьованих годин начальником служби фізичного захисту ОСОБА_2 31 травня 2018 року на 1 год. 53 хв. Такі зміни були затверджені 12.06.2018 року.

Зазначена обставина (відсутності на роботі протягом 1 год. 53 хв. 31.05.2018) не заперечується й позивачем, однак він вказує на наявність поважних причин запізнення його на роботу, а саме перебування його у цей час в приміщенні сектору звернення громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держпраці у Львівській області, де він отримав усну консультацію та подав заяву від 31.05.2018 вх. № В-581в. з метою зясування можливості підписання ним нової посадової інструкції начальника служби фізичного захисту. Вказані дії були здійснені ним за усним дорученням керівника підприємства, з приводу чого 30.05.2018 між ними відбулась розмова.

Водночас, жодних доказів існування усних або письмових розпоряджень (доручень) директора підприємства ОСОБА_5, головного інженера підприємства ОСОБА_6 та заступника директора ОСОБА_7 начальникові служби фізичного захисту ОСОБА_2, виконання яких було б повязано з відсутністю на робочому місці 31 травня 2018 року з 9.00 до 10.53 год., позивачем суду не представлено. Відсутні такі дані в акті інспекційного відвідування від 07.06.2018 року, на що вказує позивач у позовній заяві, та в журналі реєстрації місцевих відряджень за 31.05.2018, копію якого відповідачем надано суду.

Доводи позивача, що звернення його до Головного управління Держпраці у Львівській області було повязано із виконанням ним службових обовязків, а саме для зясування питання можливості підписання нової посадової інструкції начальника служби фізичного захисту, суд вважає безпідставними, оскільки позивач як громадянин України вправі звертатись до будь-яких державних органів, в тому числі з питань захисту його трудових прав, однак у позаробочий час або за допомогою будь-яких засобів звязку. В подібних правовідносинах Верховний Суд у Постанові від 06.03.2018 року у справі № 235/2284/17 висловив правову позицію, що перебування позивача в прокуратурі з приводу подання заяви на незаконні дії керівників державного підприємства не є поважною причиною відсутності його на робочому місці. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об'єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Дії позивача носили суб'єктивний, залежний від його волі характер (була відсутня негайна потреба звертатись з заявою до прокуратури саме в цей день, він міг скористатися засобами зв'язку для подання заяви, або зробити це у вільний від роботи час). Крім того, позивачем з метою оцінки поважності причин відсутності його на робочому місці не надано суду копію заяви від 31.05.2018 вх. № В-581в до Головного управління Держпраці у Львівській області.

Доводи позивача, що оскільки 31.05.2018 року він перебував на робочому місці впродовж 8 год. 49 хв., а тому це виключає його дисциплінарну відповідальність, також є безпідставними, так як позивач обіймає посаду, яка належить до посад із ненормованим робочим днем, й робота понад встановлену на підприємстві тривалість робочого часу для нього не є надурочною, й компенсується іншими передбаченими у законі гарантіями.

Крім фактичних та правових підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд оцінює дотримання відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення. Так, факт відсутності позивача 31.05.2018 на робочому місці був засвідчений актом про відсутність на робочому місці начальника служби фізичного захисту ОСОБА_2 Після появи позивача на робочому місці йому було надане письмове повідомлення з вимогою надати письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці з 9.00 до 10.53 год. Таке повідомлення було зареєстроване у Журналі вхідної кореспонденції й отримане позивачем 31.05.2018 року, що засвідчується його підписом на цьому повідомленні. 31.05.2018 року позивач подав на імя директора ДСП «Львівський ДМСК» пояснювальну записку, в якій виклав письмові пояснення з приводу причин своєї відсутності на робочому місці 31.05.2018 року. У межах строків, визначених ст. 148 КЗпП України, відповідач 27.06.2018 року видав наказ № 66-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.». Відповідно до вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України з наказом № 66-к від 27.06.2018 року позивача було ознайомлено о 13.00 год. 27.06.2018 року, що засвідчується його підписом на ньому.

Доводи сторони позивача, викладені в усних поясненнях під час розгляду справи судом, що ОСОБА_7 не міг виконувати обовязки директора підприємства й підписувати оспорюваний наказ, спростовуються наказом № 64-к від 23.06.2018 «Про відрядження», згідно якого на час відрядження директора підприємства виконання його обовязків було покладено на заступника директора ОСОБА_7 Жодних обмежень щодо виконання адміністративних обовязків, окрім підписання фінансових документів, наказ не містить.

Так само необґрунтованими є доводи позивача з приводу відсутності згоди профспілкової організації підприємства на притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, оскільки відповідно до ст. 247 КЗпП України до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації не належить розгляд питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Таким чином, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було здійснено у відповідності до вимог закону за наявності для цього фактичних та правових підстав, а тому підстав для скасовування наказу № 66-к від 27.06.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2Я.» суд не вбачає, у звязку з чим у позові слід відмовити. Вказаний висновок суду не спростовується іншими доводами сторін, їх усними поясненнями в ході судового розгляду та іншими наданими ними доказами, оскільки такі безпосередньо не стосуються предмету спору, й не впливають на оцінку законності оспорюваного наказу відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 137, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 139, 140, 142, 147, 148, 149, 247 КЗпП України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства "Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат" про скасування дисциплінарного стягнення відмовити.

Повний текст рішення суду складено і підписано 19.04.2019.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів, вул. Коновальця, 97/52, ідентифікацій номер НОМЕР_1;

Відповідач: Державне спеціалізоване підприємство "Львівський державний міжобласний спеціальний комбінат", м. Львів, вул. Таджицька, 4, .

Суддя: В.Я. Мармаш