ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3740/19 Справа № 199/3340/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві комерційний банк Надра ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ КБ «Надра» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що тим, що 17 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №265/П/РП/2007-840, за яким останній отримав кредит у розмірі 130 000 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 12,49% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2027 року.

23 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №265/П/РП/2007-840.

Банк виконав усі взяті на себе зобовязання та надав ОСОБА_1 кредитні кошти.

Однак, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 23 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 151 284,40 доларів США, що еквівалентно 2 369 372 грн. 86 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом 115 055, 84 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 318,97 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 45 569 грн. 16 коп.; штраф 13 000 доларів США.

Враховуючи невиконання відповідачем кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №265/П/РП/2007-840 від 17 серпня 2007 року у розмірі 135 374,81 доларів США та 249 171 грн. 43 коп. заборгованість по пені та штрафу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №265/П/РП/2007-840 від 17 серпня 2007 року станом на 23 грудня 2014 року в розмірі 135 374,43 доларів США - заборгованості по тілу кредиту та відсотках, та 249 171 грн. 43 коп. - штрафу та пені. Вирішено питання щодо судових витрат.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2016 року доповнено резолютивну частину рішення суду від 18 грудня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 135 374,81 доларів США заборгованості по тілу кредиту та відсотках, зазначивши суми її складових: 115 055,84 доларів США заборгованість за кредитом, 20318,97 доларів США заборгованість за відсотками, та 249 171 грн. 43 коп. суми штрафу та пені, зазначивши суми її складових: 45 569 грн. 16 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, 203 602 грн. 27 коп. - сума штрафу.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1, як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 624, ч. 2 ст. 1050 ЦК України спричиняє наявність у банківської установи права вимагати стягнення в судовому порядку простроченої заборгованості, а тому, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню виникла заборгованість за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що накладення штрафу згідно недіючого п. 5.3 Кредитного договору є безпідставним та призвело до покладення додаткової, нічим непередбаченої відповідальності в сумі 13 000 доларів США. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було досліджено Додаткову угоду№1 від 23 квітня 2009 року, за якою сторони домовились викласти Кредитний договір в новій редакції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак, колегія суддів з вказаним висновок суду першої інстанції частково погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник якого є ПАТ КБ Надра) та ОСОБА_1 17 серпня 2007 року було укладено кредитний договір №265/П/РП/2007-840, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 130000 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 12,49% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2027 року.

23 квітня 2009 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до вищезазначеного кредитного договору №265/П/РП/2007-840 від 17 серпня 2007 року.

ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобовязання по сплаті кредиту, за ним утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого Банком, станом на 23 грудня 2014 року становить 151 284,40 доларів США, що еквівалентно 2 369 372 грн. 86 коп., з яких: заборгованість за кредитом 115 055, 84 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20 318,97 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 45 569 грн. 16 коп.; штраф 203 602 грн. 27 коп..

Врахувавши надані сторонами докази на підтвердженні своїх вимог та заперечень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором, що є підставою для стягнення на користь Банку простроченої заборгованості за кредитом, відсотками та пенею.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 203 602,27 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з відповідача штрафу, колегія суддів вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, 17 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступник якого є ПАТ КБ Надра) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №265/П/РП/2007-840, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 130000 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 12,49% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2027 року.

23 квітня 2009 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до вищезазначеного кредитного договору №265/П/РП/2007-840 від 17 серпня 2007 року, відповідно до якої кредитний договір був викладений у новій редакції (а.с. 7 Т.1).

Так, відповідно до п. 4.1 зазначеної Додаткової угоди, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, комісій у вигляді плати за управління кредитом, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Крім того, згідно п. 4.2 року вказаної Додаткової угоди, у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2-3.3.5, 3.3.7-3.3.17 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 3 (три) відсотки від суми фактичної заборгованості за кредитом на нарахованими відсотками за кожний випадок.

Так, зокрема п. 3.3.7 цієї Додаткової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1., 2.4 цього Договору та комісії у вигляді плати за управління кредитом в розмірах та в порядку, передбачених цим Договором, а пунктом 3.3.8 визначено, що позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1., 2.4 цього Договору, тобто штраф сплачується за неналежне виконання кредитного договору, а саме за не своєчасну сплату заборгованості по кредиту.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Так, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи зазначені норми закону та кредитного договору, за якими штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а також те, що їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором забороняється, - колегія суддів приходить до висновку про безпідставність цих позовних вимог, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, рішення суду та додаткове рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь банку суми штрафу у розмірі 203 602 грн. 27 коп. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог ПАТ КБ «Надра».

Доводи апелянта в скарзі про те, що судом першої інстанції не було досліджено Додаткову угоду№1 від 23 квітня 2009 року, за якою сторони домовились викласти Кредитний договір в новій редакції та стосовно неправильності розрахунку заборгованості, наданого Банком, є безпідставними, оскільки жодними належними та допустимими доказами не спростовують правильність рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» штрафу у розмірі 203 602 грн. 27 коп. та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати частково в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Надра» штрафу у розмірі 203 602 грн. 27 коп.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №265/П/РП/2007-840 від 17 серпня 2007 року в частині стягнення штрафу у розмірі 203 602 грн. 27 коп. відмовити.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2015 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

ОСОБА_5