Справа № 307/1580/18
Провадження № 2/307/112/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що 26 серпня 1997 року вона вступила до шлюбу з відповідачем по справі ОСОБА_2 , який рішенням Тячівського районного суду розірвано 16 січня 2015 р. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час повнолітнім, однак він є інвалідом ІІ групи. Діти знаходяться на її вихованні та утриманні. Згідно рішення Тячівського районного суду від 22 травня 2013 року з відповідача були присуджені аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, яке було змінено рішенням Апеляціного суду Закарпатської області від 23.08.2013 р., яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів є мізерним і не може забезпечити навіть дрібні побутові потреби дітей. А отримувана нею заробітна плата лікаря терапевта Тячівської ЦПРЛ відносно невелика і більшу її частину вона витрачає на лікування сина ОСОБА_7 , який є інвалідом. Разом з цим відповідач є практикуючим приватним лікарем і отримує добрий заробіток, однак розмір його приховує. Інших утриманців також не має. Тому просить суд змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23.08.2013 р. та стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні відносно позову заперечили.

Свої заперечення обґрунтовують тим, що позивачем у позовній заяві не наводиться та не підтверджується відповідними доказами обставин, які згідно ч. 1 ст. 192 СК України , є підставними для збільшення розміру аліментів. Також позивачкою не доведено, що у період з дня ухвалення судового рішення апеляційного суду від 23.08.2013 р. змінилися у сторону погіршення обставини, які впливають на розмір аліментів. При цьому стверджують, що на даний час відповідач не спроможний сплачувати аліменти у бажаному позивачкою розмірі. Він тимчасово проживає у будинку своїх родичів у скрутних матеріально-побутових умовах, власного житла та іншого майна не має, через хворобу ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Позивачка проживає у збудованому ними за період спільного проживання житловому будинку загальною площею 391,2 кв.м., житловою площею 211 кв.м., користується присадибною земельною ділянкою та має у власності земельну ділянку площею 0,099 га для ведення особистого селянського господарства, також має у власності автомобіль ОСОБА_8 . Позивачка має постійне місце роботи, працює лікарем терапевтом КЗ «Тячівська РЛ № 1», також працює на двох інших роботах та крім цього, займається приватною лікарською діяльністю, а тому отримує доходи у значному розмірі. Доводи позивачки про те, що діти знаходяться на її повному утриманню є невірними і не відповідають дійсності, оскільки ним щомісячно сплачуються аліменти на утримання дітей. Мати позивачки має свій власний будинок в м. Мукачеві, отримує пенсію, а тому позивачкою не утримується. За спеціальністю він є біологом, і не володіє медичною освітою, тому не може ні фізично ні юридично займатися лікувальною діяльністю. Внаслідок хвороби підприємницькою діяльністю, основним видом якої було одержання продукції лісового господарства, не займається вже багато років, реєстрація ФОП припинена ним з 27.12.2016 р. Він хворіє та перебуває на обліку і лікуванні з приводу серцево-судинних та неврологічних захворювання, згідно висновку лікарсько-консультативної комісії йому рекомендовано уникнення фізичних та психоемоційних навантажень. Також у період з 17 вересня по 27 вересня 1986 р. у складі військової частини № НОМЕР_1 при проходженні строкової військової служби виконував роботи, пов`язані з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, що негативним чином позначилося на його здоров`ї. Тому просять суд у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 22 травня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, яке рішенням Апеляціного суду Закарпатської області від 23.08.2013 р., змінено та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 350 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття.
Позивачка працює лікарем терапевтом Тячівської ЦРЛ № 1 і її середньомісячна заробітна плата складає 2268,38 грн., виховує двоє неповнолітніх дітей на сина, який на даний час є повнолітнім і є інвалідом ІІ групи, що стверджується актом матеріально побутових умов та довідкою про доходи №60 від 22 лютого 2019 року.

Відповідач на даний час ніде не працює, власного житла не має, перебуває на обліку в Тячівській райполіклініці, що стверджується висновком лікарсько-консуотаційної комісії (протокол № 1168 від 06.08.2018 р.).
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів у більшому розмірі ніж визначено рішенням Тячівського районного суду від 05 березня 2012 року .
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн, з 1 липня 1699 грн, з 1 грудня 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 грн, з 1 липня 2118 грн, з 1 грудня 2218 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи, що з часу присудження аліментів за рішення Тячівського районного суду від 22.05.2013 р. збільшились ціни на матеріальні потреби, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень та враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, збільшити, розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 154, 180, 192 СМ України, ст. 19, ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду від 22.05.2013 року та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.
Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2019 р.

Суддя: В.В. Чопик