ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3715/19 Справа № 174/737/18 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 21.05.2018 року має заборгованість у розмірі 80738,48 грн., яка складається з наступного: 32639,15 грн. тіло кредиту; 21979,18 грн. відсотки за користування кредитом; 22037,37 грн. пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3832,78 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову банку відмовлено.

В апеляційній скарзі банк посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки строк дії картки відповідача закінчується останнього дня 11.2020 року, до суду з позовом банк звернувся у вересні 2018 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт перебування АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 у договірних відносинах підтверджується заявою № б/н від 23.07.2008 року, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 250,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 . (а.с. 15)

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, позивач надав суду завірену заяву підписану відповідачем та представником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 23.07.2008 року (а.с. 15), витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 16-30), копію паспорта ОСОБА_1 , (а.с. 31), довідку про отримання ним згідно кредитного договору б/н від 23.07.2008 року 9-ти карток, остання з яких з терміном дії до 11.2020 року (а.с. 78), фото відповідача з карткою в руках (а.с. 77) виписку по карткам, які видані ОСОБА_1 , за період з 01.07.2008 року по 14.11.2018 року (а.с. 66-76)

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору у нього утворилася заборгованість, яка станом на 21.05.2018 року становить 80738,48 грн., яка складається з наступного: 32639,15 грн.- тіло кредиту; 21979,18 грн. - відсотки за користування кредитом; 22037,37 грн. - пеня; 4082,78 грн.- заборгованість по штрафам (а.с.8-14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявив відповідач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначено уст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч.1 ст.264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно дост. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Матеріалами справи встановлено, що згідно заяви б/н від 23.07.2008 року ОСОБА_1 отримав у позивача кредитну карту № НОМЕР_2 зі встановленим на ній лімітом у сумі 250 грн.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_2 , яка була у користуванні ОСОБА_1 , останній платіж по ній відповідачем було здійснено 13.10.2009 року. Збільшення ліміту по цій картці відбулося 30.07.2012 року. При цьому, відповідач зазначеними коштами вже не користувався, згідно виписки відбувалося списання відсотків.

За відсутності інформації про термін дії картки № НОМЕР_2 , з урахуванням дати останнього пдатежу 13.10.2009 року та наявності клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову банку з підстав пропуску строку позовної давності.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що термін дії останньої картки відповідача встанволений до 11.2020 року не беруться до уваги колегією суддів.

Посилання апелянта на те, що відповідачем було отримано у банку 9 кредитних карток не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки матеріали справи не місться відповідних доказів.

За таких обставин, апеляційну скаргу банку слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 375,381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М.Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко