Справа № 715/372/19
Провадження № 2/715/297/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Глибоцький районний суд Чернiвецької областi

в складi: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Камянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_4 та Камянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на майно за законом, згідно якого вона та її мати були спадкоємцями першої черги після смерті останнього. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Оскільки на час відкриття спадщини вона була неповнолітньою, але проживала у спадковому майні - вона своєчасно прийняла спадщину і має право на 1/4 частку спірного майна. Її мати - відповідачка по справі спадщину прийняла вчасно. 04.02.2019 року у приватного нотаріуса у спадковому реєстрі за №63703468 за її заявою зареєстрована спадкова справа. Постановою приватного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. 21.11.2018 року відповідачка ОСОБА_4 зареєструвала право приватної власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку на своє ім'я. 29.01.2019 року орган опіки та піклування Глибоцької РДА розпорядженням №14 надав дозвіл відповідачці ОСОБА_4 на укладення договору дарування вищевказаного спадкового майна. Укладення вказаного договору приведе до порушення її законних прав та інтересів на спадкове майно. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та визнати за нею право власності на ј частку спадкового нерухомого майна після смерті батька ОСОБА_6, що складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ.літ. «В», «Г», «Д», вбиральні літ «Е», воріт №1, огорожі №2,3,6, хвіртки №4,5, вимощення №І, загальною вартістю 81014 грн. та на земельну ділянку площею 0,2147 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності на ОСОБА_4 та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати.

13.03.2019 року від відповідачки ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання посилається на те, що позов не підлягає задоволення, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що подружжя ОСОБА_6 усиновило позивачку по справі, однак остання проживала із своїми біологічними батьками, а тому спадщину після смерті ОСОБА_6 належним чином не прийняла, оскільки спадкові правовідносини сторін необхідно регулювати положеннями ЦК УРСР 1963 року, а не ЦК України 2003 року. Крім того, позивачка просить визнати за нею право власності на ј частку спадкового нерухомого майна, яке зареєстроване за іншою особою, а не за спадкодавцем ОСОБА_6 Просив суд також застосувати строки позовної давності при вирішенні справи по суті.

Представник відповідача Камянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, однак від сільської ради до суду надійшла заява, згідно якої сільська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просить суд справу розглянути у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_4. Остання не є біологічною матір'ю позивачки, а усиновила її, оскільки власних дітей не мала, а таким чином звільнилась від сплати податків. Біологічною матір'ю ОСОБА_3 була сестра ОСОБА_4 Сама ж позивачка виховувалась і проживала зі своїми біологічними батьками і лише інколи перебувала в гостях ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що є сусідкою ОСОБА_4 і їй достовірно відомо, що позивачка ніколи не проживала з нею, а проживала разом зі своїми батьками

Вислухавши учасників процесу, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 та ОСОБА_3 14.09.2001 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_3».

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сторожинець Чернівецької області.

Відповідно до копії погосподарської книги №12 Камянської сільської ради народних депутатів за 1986-1990 роки по особовому рахунку НОМЕР_5 на момент смерті ОСОБА_6 його малолітня на той час дочка - позивачка по справі ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з ним в господарстві, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Розпорядженням №14 від 29 січня 2019 року Глибоцької РДА Чернівецької області надано дозвіл ОСОБА_4 на укладення договору дарування житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2147 га, кадастровий НОМЕР_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, громадянці ОСОБА_11, зважаючи на те, що в будинку зареєстрована, але не проживає малолітня дитина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147304066 та 147299359 вбачається, що житловий будинок, з господарським будівлями та спорудами та земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані в АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності ОСОБА_4.

Судом встановлено, що до спадкового майна після смерті ОСОБА_6 входять житловий будинок та господарські споруди і будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1. Відносини спадкування, що виникли після смерті ОСОБА_6, регулюються діючим на той час законодавством, зокрема ЦК УРСР 1963 року в редакції, яка діяла на час існування цих відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Стаття 532 ЦК УРСР вказує на те, що усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції УРСР №45/5 від 31.10.1975 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття падщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).

Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути:

довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку,

платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Таким чином, позивачкою належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема наявною в матеріалах справи копією погосподарської книги господарства ОСОБА_6 за 1986-1990 роки доведено, що вона на момент смерті батька - ОСОБА_6, будучи малолітньою дитиною, була прописана в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, що підтверджує факт вступу її в управління та володіння спадковим майном. Відтак, з часу відкриття спадщини їй належить ј частина спірного на сьогодні майна. При цьому суд відхиляє пояснення свідків, які не спростовують фактів, підтверджених відповідними документами. Безпідставними суд також вважає посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки безпосереднє порушення права позивачки має місце, починаючи з моменту оформлення відповідачкою ОСОБА_4 права власності на своє ім'я - тобто, з 27.11.2018 року. Суд також вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту свого порушеного права є її виключною прерогативою і відповідає змісту самого порушення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,2147 га, кадастровий номер НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог в цій частині, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка не входила до спадкової маси після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с. Кам'янка Глибоцького району Чернівецької області, паспорт серії НОМЕР_6, право власності на ј частку нерухомого майна, що розташоване по АДРЕСА_1 та складається з : житлового будинку літ. «А», загальною площею 54,9 кв.м., в тому числі житловою площею 38,1 кв.м., сараїв літ. «В» «Г», «Д», літньої кухні літ. «Б», убиральні літ. «Е», огорожі №2,3,6, хвіртки №4,5, вимощення №І.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: