ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Чернівці

Справа № 727/8202/13-ц

Провадження №22-ц/822/363/19

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Вовкун Н.Ю.

за участю: представника ТОВ «Галс-2005» - Залуцького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-2005» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення суду, головуючий у першій інстанції Волошин С.О.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 04 лютого 2013 року в розмірі 800 000,00 грн, а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

В процесі виконання вказаного рішення у виконавчому провадженні сторони уклали мирову угоду.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду першої інстанції у порядку, передбаченому частиною першою статті 371 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), заяву про визнання мирової угоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди, укладеної сторонами в процесі виконання рішення суду, задоволено.

Визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно з умовами мирової угоди боржник ОСОБА_2 в рахунок повного погашення стягнутої з нього за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 жовтня 2013 року суми заборгованості за договором позики і судового збору в загальному розмірі 803 441,00 грн передає у власність стягувача ОСОБА_1 у вигляді відступного належне боржнику на праві власності незавершений будівництвом 30-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 20127408. Право власності боржника на відчужуваний за даною мировою угодою об`єкт підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 27 грудня 2012 року № 37037039, а також Інформаційною довідкою від 25 жовтня 2016 року № 71304598;

Внаслідок укладення сторонами даної мирової угоди ОСОБА_1 набуває право власності на об`єкт і визнається одноосібним власником вищевказаного об`єкта незавершеного будівництва, а усі грошові зобов`язання ОСОБА_2 перед стягувачем ОСОБА_1 за рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 08 жовтня 2013 року у справі № 727/8202/13-ц вважаються остаточно погашеними, взаємні розрахунки сторін за спірними грошовими зобов`язаннями є повністю проведеними, а спірні грошові зобов`язання боржника є припиненими шляхом передання стягувачу відступного.

На дану ухвалу ТОВ «Галс-2005» подало апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про визнання мирової угоди.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2006 року визнано за ТОВ «Галс-2005» право власності на незавершений будівництвом 30-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 2 360,53 кв. м.

Вказаним рішенням встановлено, що в результаті вчинення відповідних правочинів (затвердженої рішенням третейського суду від 04 липня 2005 року мирової угоди, договорів купівлі-продажу від 07 липня 2005 року та від 31 серпня 2005 року) ТОВ «Галс-2005» набуло право власності на спірне нерухоме майно.

Укладеною між сторонами мировою угодою порушено право власності ТОВ «Галс-2005» на спірне нерухоме майно.

Мирова угода сторін в даній справі не відповідає нормам процесуального права в тій частині, що спір виник щодо стягнення боргу, а сторонами ставилось питання щодо передачі права власності на нерухоме майно, що виходить за межі позовних вимог і призводить до зміни предмету спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що укладена між сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та укладена в інтересах сторін.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики від 04 лютого 2013 року в розмірі 800 000,00 грн.

На виконання цього рішення 08 листопада 2013 року видано виконавчі листи.

В процесі виконання вказаного рішення суду сторони уклали мирову угоду, згідно з умовами якої у рахунок погашення заборгованості боржник передав, а стягувач прийняв у власність незавершений будівництвом 30-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог статті 372 ЦПК України (в редакції 2004 року) мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається у письмовій формі державному виконавцеві, приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. До відкриття виконавчого провадження мирова угода подається сторонами до суду, який ухвалив рішення, для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 292 ЦПК України (в редакції 2004 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 352 ЦПК України.

Пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Звернувшись до апеляційного суду із скаргою, заявник посилався на те, що оскаржуваною ухвалою суду порушено його права власності на нерухоме майно, що стало предметом затвердження мирової угоди, отже, вирішено питання про права та обов`язки ТОВ «Галс-2005».

За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що визначено як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06 квітня 2006 року визнано за ТОВ «Галс-2005» право власності на незавершений будівництвом 30-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 360,53 кв. м.

Вказаним рішенням встановлено, що в результаті вчинення відповідних правочинів (затвердженої рішенням третейського суду від 04 липня 2005 року мирової угоди, договорів купівлі-продажу від 07 липня 2005 року та від 31 серпня 2005 року) ТОВ «Галс-2005» набуло право власності на спірне нерухоме майно.

Зазначене рішення є чинним, що підтверджується листом Господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року №7/1176/4049/16.

В подальшому рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2006 року визнано недійсною укладену ТОВ будівельно-комерційною фірмою «Житлобудінвест» та ОСОБА_5 мирову угоду, затверджену рішенням третейського суду від 04 липня 2005 року.

Визнано недійсним укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 07 липня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н. М. (зареєстрований в реєстрі за № 4252).

Визнано недійсним укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку від 31 серпня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н. М. (зареєстрований в реєстрі за № 5686).

Визнано недійсним укладений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іпотечний договір від 31 серпня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н. М. (зареєстрований в реєстрі за № 5689).

Визнано недійсним правочин, за яким ІНФОРМАЦІЯ_1 вересня 2005 року ОСОБА_7 внесено до статутного фонду ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» незавершений будівництвом 30-ти квартирний житловий будинок за АДРЕСА_1 який АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним пункт 6.7 Статуту ТОВ «Галс-2005», зареєстрованого 04 жовтня 2005 року за № 0000650 в частині визначення внеску ТОВ «Агропромтехніка-СТОА» до статутного фонду товариства у вигляді індивідуально визначеного майна-незавершеного будівництвом 30-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 2360,53 кв. м, вартістю 510 000,00 грн.

Вилучено у ТОВ «Галс-2005» на користь ТОВ «Будівельно-комерційної фірми «Житлобудінвест» вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 лютого 2007 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2006 року залишено без змін.

Отже, між ТОВ «Галс-2005» та ОСОБА_2 тривалий час існують спори в судах різної юрисдикції щодо незавершеного будівництвом 30-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 2360,53 кв.м.

Судом установлено, що ТОВ «Галс-2005» участі у справі про визнання мирової угоди, укладеної боржником ОСОБА_2 , не брало.

З огляду на викладене, оскільки визнана судом мирова угода порушує права апелянта, колегія суддів приходить до висновку про неможливість розгляду справи без участі у справі ТОВ «Галс-2005».

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 210 ЦПК України (в редакції 2004 року) ухвала суду, постановлена як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, за яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Тобто, в ухвалі суд першої інстанції зобов`язаний навести мотиви, з яких суд дійшов висновку, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу, оскільки інакше буде порушено статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як мотивування судового рішення.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, не надав оцінки доводам заяви, не навів мотивів ухваленого ним судового рішення та не зазначив норму закону, якою керувався, обмежившись лише викладенням частини першої статті 372 ЦПК України 2004 року.

Отже, у порушення вимог статей 212-214 ЦПК України в редакції Кодексу 2004 року, яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції, суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин справи, яка норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не встановив склад сторін у справі та дійшов передчасного висновку про визнання мирової угоди.

Вирішення судом першої інстанції питання про права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, внаслідок чого порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на викладене, зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Галас-2005» необхідно стягнути судові витрати в сумі 1 600 грн за сплату судового збору у встановленому законом розмірі за подання апеляційної скарги.

Керуючись статей 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-2005» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галс-2005» судові витрати в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк