Справа № 202/2326/19
Провадження № 2/202/1463/2019
25 жовтня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, Товарна біржа «Дніпродзержинська», Держаний реєстратор речових прав на нерухоме майно Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області Третяк Тетяна Василівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння,-
У квітні 2019 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, Товарна біржа «Дніпродзержинська», Держаний реєстратор речових прав на нерухоме майно Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області Третяк Тетяна Василівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх сестра ОСОБА_4 . За життя сестрі позивачів на підставі свідоцтва про право власності від 13.09.2013 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 позивачі звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни із заявами про прийняття спадщини. Інших осіб, які б мали право на спадкування після смерті ОСОБА_5 немає. Чоловік ОСОБА_6 та їх дитина померли раніше спадкодавця, а отже позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті їх рідної сестри.
Однак, коли позивачі 26.03.2019 року звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , позивачам було відмовлено у їх видачі у зв`язку з тим, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру їх сестри.
Також нотаріус повідомила, що на даний час власником спадкової квартири є ОСОБА_2 , який на підставі підробленого договору купівлі-продажу, виданого Товарною біржою «Дніпродзержинська» від 15.10.2015 року та акту приймання-передачі нерухомого майна №15-012 від 15.10.2015 року, виданого ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрував за собою 31.10.2018 року право власності на квартиру сестри позивачів. Державна реєстрація права власності за відповідачем була проведена Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Чумаківської сільської ради Дніпровського району, Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною.
Зазначений договір та акт сестра позивачів ніколи не підписувала та не знала про їх існування, адже вона постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у належній їй квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради від 27.03.2019 року №10/5-781. Коли позивачі прийшли до квартири то усі замки в ній були замінені, тому зрозуміли, що зіткнулися з квартирними аферистами та звернулися до адвоката та в подальшому з даним позовом до суду за захистом своїх прав. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 200000 грн. Посилаючись на ст.ст.203,215,220, 228,657 ЦК України просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 якому зазначено, що він укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та 15.10.2015 року, посвідчений Товарною біржою «Дніпродзержинська» за реєстровим номером 15/012; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , номер запису про право власності 28671200; визнати за ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після його рідної сестри, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після його рідної сестри, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2019 року, головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна, Товарна біржа «Дніпродзержинська», Держаний реєстратор речових прав на нерухоме майно Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області Третяк Тетяна Василівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння - закрито у зв`язку з відмовою від позову.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року виправлені описки, допущені в ухвалах про відкриття провадження у справі від 05 квітня 2019 року, про витребування доказів від 02 травня 2019 року та 12 червня 2019 року, про закриття підготовчого судового провадження у справі та призначення до розгляду в порядку загального позовного провадження від 25 червня 2019 року та в ухвалі про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_7 від 22 серпня 2019 року, що постановлені в межах цивільної справи та вважати вірним прізвище, ім`я та по-батькові відповідача « ОСОБА_2 ».
Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи Товарної біржи «Дніпродзержинська» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.
Третя особа держаний реєстратор речових прав на нерухоме майно Чумаківської сільської ради Дніпропетровської області Третяк Тетяна Василівна в судове засідання не з`явилася. Відповідно до листа Відділу державної реєстрації Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 19.04.2019 року №19/04-175/4 державний реєстратор Третяк Тетяна Василівна на робочому місці не з`являлась з 18 лютого 2019 року. Будь-яких відомостей щодо фактичного місцезнаходження не повідомляла.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , актовий запис №984, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданий Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 13.09.2013 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради.
Спадкоємцями другої черги після її смерті є рідний брат ОСОБА_7 та рідна сестра ОСОБА_1 , інші особи, які б мали право на спадкування після смерті ОСОБА_5 відсутні.
Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до спадкової справи №06/2019, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В., до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини 08 лютого 2019 року звернувся ОСОБА_7 та 26 березня 2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. від 26 березня 2019 року ОСОБА_7 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку спадкового майна, що в цілому складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті його рідної сестри - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку спадкового майна, що в цілому складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті її рідної сестри - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку спадкового майна, що в цілому складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті її рідної сестри - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з Довідкою КП ДМБТІ від 15.07.2013 року №7427, станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 . Будинок АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 зареєстрований за КЖЕП №26 Індустріального району на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1435 від 20.05.2004 року, та №3179 від 18.11.2004 року, про що видано виписку з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку від 11.03.2005 року.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 вересня 2013 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 13 вересня 2013 року №3/61-13 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 .
Відповідно до листа Товарної біржі «Дніпродзержинська» від 14 травня 2019 року №114, товарною біржою «Дніпродзержинська» ніколи не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 від 15.10.2015 року. Акт приймання передачі до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 серія та номер б/н, виданий 15.10.2015 року ніколи не складався і не посвідчувався товарною біржою «Дніпродзержинська».
Згідно з Довідкою Департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради від 27.03.2019 року №10/5-781 ОСОБА_5 постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована у належній їй квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральнім засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).
Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч.1,2 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Нікчемний правочин, це правочин, недійсність якого прямо встановлена законом. Він не створює жодних прав та обов`язків для його сторін.
Також слід відзначити, що в силу положень ст. 657 ЦК України договір купівлі- продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Тому вищезазначений договір, який порушує публічний порядок в будь-якому випадку є нікчемним та не створює жодних прав та обов`язків для сторін, є нікчемним, і визнання його недійсним у судовому порядку не вимагається.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 жовтня 2015 року на Товарній біржі «Дніпродзержинська» між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не укладався та відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартириукладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину, вказала в своїй постанові від 04 липня 2019 року справа № 12-304гс18, що недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.
З огляду на викладене, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Виходячи із вищевикладеного, вимоги позивача в частині визнання недійсним нікчемного договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2015 року законом не передбачено, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Позивач стверджує, що нікчемним є договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в якому зазначено, що він укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та 15.10.2015 року, посвідчений Товарною біржою «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 15/ НОМЕР_5 .
Наслідком такої нікчемності є перехід права та обов`язків від спадкодавця до спадкоємців другої черги за законом, які у відповідності до вимог статей 1268-1270 ЦК України прийняли спадщину.
За таких умов, належним способом захисту інтересів позивача є скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , номер запису про право власності 28671200, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.
Щодо заявлених позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після її рідної сестри, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребування у ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного.
За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
В судовому засіданні встановлено, що постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частку спадкового майна, що в цілому складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті її рідної сестри - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є нікчемним, тому суд дійшов висновку про скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 28671200 тане вбачає підстав для вирішення питання про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом, оскільки позивач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сестри та не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі.
Щодо позовної вимоги в частині витребування від ОСОБА_2 спірної квартири, суд виходить з наступного.
Володіння та користування спадковим майном у спадкоємця виникають з часу відкриття спадщини, тому він може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Згідно зі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями другої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , за заявою ОСОБА_7 провадження в частині його позовних вимог судом закрито у зв`язку з відмовою від позову та узгодженням між спадкоємцями питання щодо поділу майна, однак позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги не уточнювалися, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині витребування квартири.
Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом та витребування майна з чужого незаконного володінняпідлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись: ст.ст.15,16,203,215,220,228,387,1265,1266,1268,1270 ЦК України ст.ст.4,13,141,259,280-282 ЦПК України, суд,-
Скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 28671200.
Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 768 грн. 40 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.П. Слюсар