Постанова

Іменем України

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 676/5226/14-ц

провадження № 61-5101св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 12 грудня 2014 року в складі судді Шевцової Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року в складі колегії суддів: Юзюка О. М., Ярмолюка О. І., Власенка О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 2001 року сторони проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу як чоловік і дружина. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей.

Під час сумісного проживання сторонами придбане рухоме та нерухоме майно, яке зазначено в ухвалі Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2014 року № 2208/9614/12 та в протоколі обшуку від 09 липня 2012 року по кримінальній справі, зокрема квартира АДРЕСА_1, мисливські гладкоствольні рушниці «Сайга 410» (3 одиниці з набоями та комплектуючими), мисливські ножі тощо.

З усього спільного сумісного майна позивачу належить лише мобільний телефон «Нокіа Н999», оскільки все інше майно було придбане за кошти його дружини, а зброя була їй подарована. Крім того, ОСОБА_5 належать кошти у розмірі 9 420 грн, які знаходяться на рахунку Кам'янець-Подільського міськрайонного міського відділу Державної виконавчої служби України, стягнуті з Національного природного парку «Подільські Товтри», та кошти у розмірі 1 681,50 грн, стягнуті з приватного підприємця ОСОБА_6

Вказував, що зазначені у позовній заяві обставини визнані сторонами, тому не підлягають доказуванню в суді.

На підставі викладеного ОСОБА_4 з урахуванням уточнених позовних вимог просив все майно, яке було придбане сторонами за час їхнього спільного проживання і зазначене в ухвалі суду від 07 лютого 2014 року по справі № 2208/9614/12, крім мобільного телефону «Нокіа Н999», передати його дружині ОСОБА_5

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 06 лютого 2010 року. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факт придбання вказаного у позовній заяві майна під час спільного проживання сторін по справі, а також не подано доказів придбання (набуття) цього майна саме ОСОБА_5

ОСОБА_4 у своїх вимогах не ставить питання про поділ майна, а просить лише передати це майно ОСОБА_5, яка проти цього не заперечує, отже між сторонами відсутній спір.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_4 з 06 лютого 2010 року, докази, що вони проживали разом та вели спільне господарство до вказаної дати, у матеріалах справи відсутні, тому місцевий суд дійшов висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 06 лютого 2010 року.

ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_7 29 жовтня 2002 року придбали у рівних частках кожний квартиру АДРЕСА_1, а на час вчинення цього правочину ОСОБА_5 виповнилося лише 13 років, відповідно, це майно не може бути спільною сумісною власністю подружжя.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, а також зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово викликали у судове засідання для надання пояснення щодо заявлених вимог, проте вона так і не з'явилась. Спір про поділ майна відсутній, оскільки одна із сторін (позивач) просить передати речі, а інша (відповідач) письмовою заявою погоджується їх прийняти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно відмовили у задоволенні позову, оскільки відповідач не заперечувала проти його задоволення. Суди позбавили сторін по справі спільної сумісної власності. Суди безпідставно вимагали подання доказів на підтвердження заявлених вимог, оскільки позов доведено судовими рішеннями в інших справах, копії яких додано до матеріалів справи.

Доводи іншого учасника справи

Інший учасник справи не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 квітня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2010 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується, зокрема копією заяви для реєстрації за місцем проживання ОСОБА_5 на пров. Лагерному у м. Кам'янець-Подільському від 06 лютого 2010 року.

Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суди також встановили, що ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_7 29 жовтня 2002 року придбали у рівних частках кожний квартиру АДРЕСА_1, а на час вчинення цього правочину ОСОБА_5 виповнилося 13 років.

За ОСОБА_4 з 2002 року є зареєстрованим причіп КРАЗ 8138.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 07 лютого 2014 року (в справі № 2208/9614/12 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної у результаті злочину) заяву ОСОБА_10 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на вогнепальну, пневматичну, саморобну та холодну зброю, набої до зброї, спорядження для зброї, спецзасоби, радіостанції, мобільні телефони, тощо. Зазначено, що вказане майно знаходиться у камері зберігання речових доказів Кам'янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Разом з тим, позивач, посилаючись на норми СК України, просив передати відповідачу відповідне майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони з 2001 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Встановлено, що заявою від 27 серпня 2014 року відповідач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Вказана норма також закріплена у частині першій статті 44 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом касаційної інстанції).

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що між сторонами не існує спору щодо поділу майна подружжя, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, в силу вимог частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, 1/2 частина спірної квартири набута позивачем за договором купівлі-продажу від 29 жовтня 2002 року, на час вчинення цього правочину відповідачу виповнилось 13 років, отже це майно не може бути спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відповідно до частини першої статті 16 КпШС України (в редакції, на час укладення цього договору) шлюбний вік встановлюється у 18 років для чоловіків і в 17 років для жінок.

На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що ОСОБА_4 у своїх вимогах не ставить питання про поділ майна, а просить передати це майно ОСОБА_5, яка проти цього не заперечує, отже між сторонами відсутній спір.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_4 з 06 лютого 2010 року, докази, що вони проживали разом та вели спільне господарство до вказаної дати, у матеріалах справи відсутні, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 06 лютого 2010 року.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що суди позбавили сторін по справі спільної сумісної власності, оскільки такого рішення судом не ухвалювалося, а сторони в силу вимог частини першої статті 74 СК України мають право на майно, яке набуте ними за час спільного проживання однією сім'єю, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що судовими рішеннями в інших справах, копії яких додано до матеріалів справи, підтверджено факт набуття сторонами спільного майна сторін як подружжя, оскільки такі докази у матеріалах справи відсутні. Судами досліджено зібрані у справі докази та надано їм належну правову оцінку. Наявні у матеріалах справи копії ухвал про забезпечення позову в іншій справи та накладення арешту на майно не підтверджує обставин набуття такого майна.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області

від 12 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С.Висоцька

В. В. Пророк