Єдиний унікальний номер: 378/94/19
Провадження № 2/378/55/19
УХВАЛА

"22" квітня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

представника позивача -

ТОВ "Журавлиське": ОСОБА_1,

представника відповідача

ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області заяву представника позивача ТОВ „Журавлиське - ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Журавлиське до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконними наказів, визнання незаконними та скасування записів в реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ „Журавлиське з посиланням на те, що ТОВ "Журавлиське" не погоджується із рішеннями Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо винесення наказів, які призвели до реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_5, якою користується позивач, вважає дії Головного Управління Держгеокадастру у Київській області незаконними та такими, що порушують права ТОВ "Журавлиське".

Позивач просить суд визнати незаконними:

- наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0106;

- наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0107;

- наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження проекту із земелеустрою та виділення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_2;

- наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження проекту із земелеустрою та виділення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_4,

визнати незаконними та скасувати:

- запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_2 на вищевказану земельну ділянку;

- запис в реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку.

Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, заслухавши думку представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка заперечила проти задоволення даної заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

У провадженні Ставищенського районного суду Київської області перебуває справа ЄУН 378/94/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Журавлиське до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконними наказів, визнання незаконними та скасування записів в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

По даній справі представник позивача ТОВ „Журавлиське - ОСОБА_1 просить вжити заходів для забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, відчужувати, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0106, :01:001:0107.

З метою відновлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0064 ТОВ "Журавлиське" уклало договір з ФОП ОСОБА_8 про розроблення технічної документації із землеустрою, меж земельної ділянки площею 42,5973 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 17.01.2017р. ФОП ОСОБА_8 повідомлено позивача, що на земельнії ділянці з кадастровим номером :01:001:0064 розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0107 площею 1,3799 га та :01:001:0106 площею 2,000 га. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що власниками земельних ділянок з кадастровим номером:

- :01:001:0106 площею 2,000 га є ОСОБА_2. Підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку став наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області №10-5274/15-16-сг від 31.03.2016р.; та № 10-11075/15-16-сг від 02.06.2016 р;

- :01:001:0107 площею 1,3799 га є ОСОБА_4. Підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку став наказ Головного Управління Держгеокадастру у Київській області №10- 23529/15-16-сг від 11.11.2016 року.

Не погодившись із рішенням Головного Управління Держгеокадастру у Київській області позивачем прийнято рішення про оскарження наказів, які стали підставами для виникнення права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, якою користується позивач. Як стало відомо ТОВ "Журавлиське", під час розгляду справи в судах господарської інстанції ОСОБА_2 на підставі договору дарування №240 від 06.03.2018р. передав право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0106 ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Оскільки перехід права власності на земельну ділянку, яка фактично була спірною у господарському провадженні та залишається спірною у даному цивільному провадженні № 378/94/19, перейшло під час розгляду справи судами господарської інстанції та фактично не вибуло із користування ОСОБА_2, позивач вважає, що дані дії були вчинені лише з метою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, до яких, в томі числі, відносяться і такі види як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що фізичні особи у даній справі можуть вчиняти дії і можуть зумовити невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у задоволення позову, можуть в будь-який час відчужити спірні земельні ділянки на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду.

З метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у разі вчинення таких дій у випадку задоволення позову, виконання рішення суду може бути утруднено, або взагалі буде неможливим.

Такий вид забезпечення буде співмірним із заявленими позовними вимогами та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ОСОБА_9 проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, заборона вчинення певних дій щодо спірних земельних ділянок є втручанням у право ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на мирне володіння їх майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення виконання рішення суду. Крім того, така заборона не перешкоджає відповідачам вільно володіти та користуватись цими ділянками. Ці обставини свідчать про те, що заборона будь-яким фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, вчиняти будь-які інші правочини стосовно вказаних спірних земельних ділянок відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ТОВ „Журавлиське - ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам вчиняти дії, спрямовані на зміну цільового призначення, укладати договори, відчужувати, вчиняти будь-які інші правочини стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0106 та :01:001:0107.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Р. В. Гуртовенко