ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1329/18 Номер провадження 22-ц/814/1176/19Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 лютого 2019 року (час ухвалення судового рішення з 15:27:04 по 15:46:59; дата виготовлення повного тексту судового рішення - 15 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа ОСОБА_4.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, до досягнення дитиною повноліття, що становить 3 000 грн.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сімейні стосунки у сторін не склалися, малолітній син перебуває на утриманні та проживає з позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги на виховання і утримання дитини.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 лютого 2019 року цивільний позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3 000 грн., починаючи з 13 вересня 2018 року до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 037 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції неповно з'ясував суттєві обставини справи, зокрема при вирішенні спору суд дав однобоку оцінку доводам відповідача щодо його матеріального стану та наявності у нього аліментних зобов'язань стосовно доньки ОСОБА_6, де він сплачує 1/6 частину від свого заробітку - доходу, що становить 2 037 грн., а не 3 000 грн. як зазначив суд.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах з 12 лютого 2011 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина - син ОСОБА_5, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.5,7).

Батьки дитини проживають окремо, відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає. ОСОБА_2 постійного заробітку не має, згідно тверджень його представника у судовому засіданні орієнтовний місячний дохід відповідача становить 10 000 грн.

Рішенням Комсомольского міського суду Полтавської області від 14 лютого 2012 року зменшено до 1/6 частини усіх видів доходів розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав доведеними обставини, на які посилалася позивач, врахував матеріальний стан позивача, на утриманні якої знаходиться дитина, наявність у відповідача аліментних зобов'язань на іншу дитину.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог ст.141 СК України права та обов'язки матері та батька щодо дитини є рівними незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами статті 182 СК України розмір аліментів визначається з урахуванням таких обставин, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на переконання відповідача, суд першої інстанції при визначені розміру аліментів взяв до уваги неправильні (помилкові) розрахунки державного виконавця щодо аліментів (їхнього розміру), які стягуються згідно судового рішення на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. У підтвердження цієї обставини відповідач долучив до апеляційної скарги перерахунок зі сплати аліментів, виготовлений Горішньоплавнівським міським відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області 25 лютого 2019 року.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання проведені за участю позивача і його представника (а.с.33 - 34, 46, 47-48, 65-66). У відзиві на апеляційну скаргу відповідач на зазначені в апеляційній скарзі доводи і докази не посилався (а.с.16).

Наведене свідчить, що відповідач та його представник не були об'єктивно позбавлені можливості надавати суду відповідні докази чи клопотати про їхнє витребування під час розгляду справи у суді першої інстанції. У самій апеляційній скарзі не наведено мотивів, з яких відповідач був позбавлений можливості заперечувати розмір аліментів, що вже стягуються з нього згідно судового рішення на утримання дитини від іншого шлюбу.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст.89 ЦПК України, належно оцінив надані у справу докази, зокрема і розрахунок державного виконавця (а.с.21), правомірно врахував інтереси обох дітей, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2019 року

Головуючий О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов