Справа №463/2437/19
Провадження №2-н/463/261/19
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19 квітня 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С.В., розглянувши заяву Львівського комунального підприємства «Управитель» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1, -

встановив:

Львівське комунальне підприємство «Управитель» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 в розмірі 25 278, 08 грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити якщо із поданих документів вбачається пропуск позовної давності, оскільки така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу випливає, що заборгованість боржника з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.03.2016 становить 14 758,42 грн., а станом на лютий 2019 р. становить 25 278, 08 грн.

З цього вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за період, що включає суму заборгованості до березня 2016 року.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у прийнятті заяви Львівського комунального підприємства «Управитель» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території слід відмовити.

При цьому, суд розяснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Львівському комунальному підприємству «Управитель» не повертається.

Керуючись ст.163- 166, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити Львівському комунальному підприємству «Управитель» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя Гирич С. В.