РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року Провадження №2/425/180/19

Справа №425/136/19

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Окрошко О.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

14 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 4489,55 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 26.10.2001 по 29.06.2004. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.05.2004 з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.04.2004. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.11.2004 було зменшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 70,00 гривень у твердій грошовій сумі. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.07.2018 змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач, незважаючи на покладений судовим рішенням обовязок, сплачує аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, не бере належної участі в утриманні дитини у звязку з чим до нього мають бути застосовані заходи відповідальності, а саме неустойка (пеня) за період прострочення платежів згідно з поданим у позовній заяві розрахунком (а.с. 3-6).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.01.2019 прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26-27).

29 січня 2019 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки твердження позивача про те, що він нібито злісно ухилявся від виконання обовязків щодо утримання дитини,

покладені на нього судом є необґрунтованими та спростовуються довідкою-розрахунком від 12.11.2018, яка свідчить про відсутність заборгованості та про наявність переплати станом на 29.08.2018. Також, просить суд врахувати, що він є особою з інвалідністю і єдиним джерелом його існування є державна допомога, що підтверджується довідкою Рубіжанського міського УПСЗН та має ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, що підтверджується витягом з автоматичної системи виконавчого провадження № 10477657. Одночасно до відзиву відповідач додає заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 32-35, 44).

19 лютого 2019 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 30.04.2004 по 15.02.2019 у розмірі 13189,12 гривень (а.с. 47).

26 лютого 2019 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо заяви позивача від 19.02.2019 про збільшення позовних вимог, в яких він просить у задоволенні вимог заяви позивача від 19.02.2019 про збільшення позовних вимог відмовити через необґрунтованість та невідповідність вимогам законодавства (а.с. 57-58).

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі (а.с. 63).

Представник відповідача у судовому засідання позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що відповідач від шлюбу з позивачем має дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого з нього рішенням суду були стягнуті аліменти. Стягнення аліментів здійснюється Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби. Твердження позивача про те, що відповідач нібито злісно ухилявся від виконання обовязків щодо утримання дитини, покладені на нього судом є необґрунтованими та спростовуються довідкою-розрахунком від 12.11.2018, яка свідчить про відсутність заборгованості та про наявність переплати станом на 29.08.2018. Відповідач на даний час є особою з інвалідністю і єдиним джерелом його існування є державна допомога, що підтверджується довідкою Рубіжанського міського УПСЗН та має ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти, що підтверджується витягом з автоматичної системи виконавчого провадження № 10477657. Також, представник відповідача зняв клопотання про застосування строку позовної давності та просив не враховувати надані розрахунки.

Суд, заслухавши представника відповідача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 26 жовтня 2001 року по 29 червня 2004 року (копія паспорту а.с. 7, копія довідки від 08.02.2008 а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження а.с. 10).

Як вбачається з копії довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 25615 від 19.12.2018, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.05.2004 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 квітня 2004 року (а.с. 12).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.11.2004 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 70,00 гривень щомісячно (а.с.13).

З копії рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.09.2010 вбачається, що позовні вимоги Служби в справах дітей Рубіжанської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задоволені та позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.07.2018 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-16).

Згідно копії довідки-розрахунку № 40308 від 12.11.2018, виданої старшим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_6 переплата за виконавчим листом № 2-3340 від 09.11.2004 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 29.08.2018 становить 373,27 гривень (а.с. 20-22).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 4277/16.14-41 від 15.02.2019, виданої старшим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_6 заборгованість відповідача по аліментам, яка обраховується з квітня 2004 року, станом на лютий 2019 року складає 1955,08 гривень (а.с. 48-50).

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Тобто її завданням є сприяння належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про

застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СУ України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання.

Отже, заходи відповідальності до платника аліментів можуть застосовуватись за умови наявності вини особи та виникнення у зв'язку із винною поведінкою боржника заборгованості по аліментних платежах.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів та надала суду два розрахунку заборгованості видані старшим державним виконавцем Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_6 від 12.11.2018 та від 15.02.2019, які суперечать один одному, оскільки у довідці-розрахунку від 12.11.2018 вказано, що станом на 29.08.2018 переплата за виконавчим листом становить 373,27 гривень, а згідно розрахунку від 15.02.2019 станом на 29.08.2018 заборгованість становить 103,87 гривень. Зважаючи на це суд не може прийняти дані розрахунки, як належний та допустимий доказ.

Отже, позивачем не доведено,яка саме існує заборгованість у відповідача по аліментам та чи існує вона взагалі.

Крім того, судом встановлено, що відповідач тривалий час перебував на лікуванні у травматологічному відділенні Рубіжанської центральної міської лікарні з діагнозами, повязаними з ушкодженням здоровя у дорожньо-транспортній пригоді 14.10.2016, що підтверджується копією виписного епікризу з історії хвороби № 6913 (а.с. 36-37), на даний час він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА № 778093 (а.с. 38), єдиним його доходом є державна допомога, що підтверджується довідкою Рубіжанського міського УПСЗН (а.с. 39) та ще має двох неповнолітніх дітей на утримання яких сплачує аліменти, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 40) і витягом з автоматизованої системи виконавчих проваджень № 10477657 (а.с. 43).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів в умовах виконання рішення суду про стягнення аліментів після нарахування її державним виконавцем, оскільки з наданих державним виконавцем розрахунків не можливо встановити чи існує у відповідача заборгованість по сплаті аліментів і якщо існує, то яка саме.

Крім того, позивачем не доведена злісна вина відповідача у несвоєчасному здійсненні виконання обовязку щодо утримання дитини та щомісячної сплати аліментів у повному розмірі, що є обовязковою умовою та підставою нарахування пені по аліментах.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 258-259, 273, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Повне рішення суду складено 22 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2, адреса: Луганська область, м. Рубіжне, пр. Московський, 27-а/64, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса: Луганська область, місто Рубіжне, вул. Биченкова, 15, РНОКПП 6.

Суддя: В.В. Москаленко