Справа №265/2699/19
Провадження №2-о/265/402/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, - ОСОБА_4, її законного представника ОСОБА_4, ОСОБА_5

прокурора Голінко І.І.,

захисника - адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунальної лікувально-профілактичної установи Міська психіатрична лікарня № 7 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2019 року заявник, Комунальна лікувально-профілактична установа «Міська психіатрична лікарня № 7», в особі головного лікаря ОСОБА_7, в.о. завідуючого відділенням № 6 установи ОСОБА_3, звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з заявою про госпіталізацію ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу у примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що 22 квітня 2019 року до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» на підставі направлення чергового лікаря-психіатра у супроводі брата була доставлена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є внутрішньо переміщеною особою. На даний час зареєстрована за адресою: місто Маріуполь, вулиця гугеля будинок 14 кімната 18. За результатами огляду останньої комісією лікарів-психіатрів встановлено, що вона виявляє ознаки психічного захворювання, діагноз: галлюцинаторно-параноїдний синдром. Підставою для госпіталізації стала тривожна поведінка хворої, яка хотіла вистрибнути у вікно, заявляла, що її переслідують, не визнавала брата, пішла з донькою з дому, кликала на допомогу, але нікого до себе не підпускала, погрожуючи, що викине дитину в колодязь. Була заподіяна поліція, швидка допомога, якою хвора була доставлена до психіатричного закладу. У звязку з тим, що ОСОБА_4 становить небезпеку для себе та оточуючих, враховуючи її психічний стан, конфліктність, дратівливість, негативізм, виражену галюцинаторно-божевільну симптоматику, хвора потребує лікування в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» лікар ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, доводи заяви підтримала у повному обсязі, дала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві та додала, що ОСОБА_4 без належного лікування уявляє загрозу для себе та оточуючих, та потребує лікування в умовах стаціонару. ОСОБА_8 у звязку з тим, що за своїм психічним станом дати свідому згоду на лікування вона не може, заявник змушений звертатись до суду з даною заявою.

ОСОБА_4, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, хворою себе не визнала, пояснювала, що її брат ОСОБА_4 наговорює на неї, щоб відібрати у неї дитину. При цьому пояснити свої дії за попереднью добу не змогла. Поясняла що намагалася звернутися до поліції, сприводу того, що її рідний брат переслідував її, але до поліції так і не дійшла, у зв"язку з чим пояснити не змогла. Чому втікала від поліції та переховувалася від неї теж пояснити не змогла. Вважає себе психічно здоровою, а пояснення її родичів з приводу її поведінки, розцінює як погрозу її життю та життю її дитини.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 просить суд відмовити у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію її підзахисної, оскільки вважає, що можливе її лікування в амбулаторному порядку.

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що є братом ОСОБА_4. З початку 2019 року, він та близкі родичі почали звертати увагу на неадекватну поведінку його сестри. ОСОБА_4 вважала, що її постійно хтось переслідує, мобільний телефон прослуховується. Якісь чоловіки намагаються її вбити а її рідну дитину продати на органи. Він намагався вмовити сестру звернутися до лікаря -психіатра, для надання їй медичної домоги, на що отримав агресивну відмову. Ввечорі 20 квітня 2019 року його сестра перебуваючи у нього вдома, в селі Розовка, почала поводити себе неадекватно. В неї почалася істерика, яка в подальшому переросла в велике збудження. Вона не лягала спати, металася по хаті, намагалася вистрибнути з дитиною у вікно, в той час коли двері були відчинені. Він намагався її заспокоїти. Декілька разів викликав швидку допомогу, але швидка допомога так і не приїхала. В ранці 21 квітня 2019 року, приблизно о 5 годині, він вмовив ОСОБА_4 одягнутися та одягнути дитину, яка теж весь час не спала, та вивів її на вулицю. Сестра забрав дитину пішла в невідомому напрямку. Він вважав, що вона пошла на автостанцію, щоб повернутися в місто Маріуполь, де вона проживає зі своїм співмешканцем. ОСОБА_8 нікуди не поїхала, переховувалася разом з дитиною у незнайомих людей, або взагалі десь у кущах. Він звертався до поліції. Разом з поліцією намагалися відвести сестру до дому, але постійно отримував відмову. Поведінка сестри була агресивна як до нього так і до працівників поліції. Ввечері , коли вже смеркалося, він побачив сестру почав благати її повернутися до дому, на що вона, перебуваючи біля колодця почала погрожувати, що скине доньку в колодязь та сама пригне за нею. Розуміючи всю важкість ситуації, він змушений був відійти, а ОСОБА_8 в цей час знову десь сховалася разом з дитиною. Лише тільки вночі, він разом з поліцією, зміг впіймати сестру, та відвезти до блок-поста, де передав її працівникам швидкої допомоги, які приїхали на виклик. Вважає свою сестру такою, що потребує психіатрічної допомоги, оскільки вона представляє небезпеку як для себе, так і для оточуючих, в тому числі для своєї доньки.

Мати ОСОБА_10В. - ОСОБА_5 підтвердила слова свого сина - ОСОБА_4, оскільки майже весь час знаходилася поряд з ним, та намагалася заспокоїти свою доньку ОСОБА_4. Вважає, що її доньці потрібна психіатрічна допомога.

Прокурор Голінко І.І. вирішення питання про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_4 покладає на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено вичерпний перелік підстав госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, а саме: сам факт встановлення в особи тяжкого психічного розладу (внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність) та можливість її обстеження або лікування лише в стаціонарних умовах.

Обов'язок надання доказів вчинення або намір вчинити дії, небезпечні для такої особи чи оточуючих, або доказів того, що вона не може задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність у якості законних підстав для госпіталізації будь-яким нормативним актом не передбачений.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина друга статті 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Відповідно до частин першої та четвертої ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи.

Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

- вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих;

- неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

нших правових підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу законодавцем не передбачено.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів у складі: в.о. завідуючого відділенням № 6 КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» ОСОБА_3, завідуючої відділенням № 2 установи ОСОБА_11, складеного 22 квітня 2019 року за результатами комісійного огляду, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виявляє ознаки психічного захворювання, має діагноз: галлюцинаторно-параноїдний синдром. З огляду на відомості уривчастих марених ідей з січня 2019 року, наявність галюцинаторних переживань, тривоги, частих дзвінків братові з заявами, що її переслідують, прослуховують, з огляду на виражений психотичний розлад протягом останніх двох днів, що супроводжується поганим сном, тривогою, страхом, висловлюванням ідей, що її вбють, дочку використають на органи, враховуючи опір органам поліції з погрозами, що кине дитину в колодязь, якщо до неї наблизяться, висловлювання, що брат у змові з переслідувачами, що вона проклинає його і дітей, наявність негативізму, явної дисимуляції переживань, відсутність критики, ОСОБА_4 без належного лікування становитиме небезпеку для себе та оточуючих, та підлягає госпіталізації за невідкладними показниками до психіатричної лікарні у примусовому порядку.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об'єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року ОСОБА_4 доставлена на автомобілі швидкої медичної допомоги в Міську психіатрічну лікарню № 7 міста Маріуполя, та за направленням чергового лікаря психіатра поступила на стаціонарне лікування з діагнозом галлюцинаторно- параноїдний синдром . В дану лікарню поступила вперше в житті. З пояснень лікаря встановлено, що ОСОБА_4 була госпіталізована у зв"язку з необхідністю невідкладної медичної допомоги, на даний час страждає психічним розладом, який зумовлює: її небезпеку для власного життя і здоровя, погіршення психічного стану в разі ненадання допомоги та відмови в лікуванні. Критика відсутня.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, які не спростовують висновок лікарів психіатрів № 6 від 22 квітня 2019 року, а підтверджують його суд дійшов висновку, що доводи заяви знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вважає необхідним заяву задовольнити.

Керуючись ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу, ст.ст. 273, 293, 294, 341, 342, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7» про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, госпіталізувати примусово до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7 міста Маріуполя» для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя: Шиян В.В.

Присяжні: ОСОБА_1,

ОСОБА_2