Справа № 189/1535/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.04.2019 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Покровське цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, посилаючись на те, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір №-001225 від 18.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.comі виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором, а саме перерахував на картковий рахунок відповідача №495055 позику у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1 % за кожен день користування строком на 31 день, тобто до 23:00 години 18.05.2018 року. Але відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань щодо повернення позики, тому станом на 13.09.2018 року утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 21191,10 грн., яка складається з: 3000 грн. заборгованості за кредитом, 7571,10 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 10620,00 грн. заборгованості за пенею. В звязку з чим, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21191,10 грн. за договором позики, витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1500,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він не здійснював жодних дій, спрямованих на укладення із позивачем договору №-001225 від 18.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що перш за все підтверджується відсутністю встановленої законом письмової форми договору із власноручним підписом відповідача, а також відсутністю достовірних доказів на підтвердження, що саме відповідач дав згоду на укладення договору в електронній формі із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме електронний підпис суперечить вимогам ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис». Крім того, посилаючись на вимоги ст. ст. 205, 207, 1055 ЦК України зазначив, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як встановлено матеріалами справи, 18.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір (в електронному вигляді) №-001225 Надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. (а.с. 12-19).

Вказаний договір містить на кожному аркуші відтиски печатки ТОВ «Фінансова компанія є гроші», штемпелю «Згідно з оригіналом» та факсиміле підпису.

На останньому аркуші вищезазначеного Договору, у графі «позикодавець» міститься друкований запис «Електронний підпис /ОСОБА_2С./, а у графі Позичальник «СМС КОД:699575 Електронний підпис /ОСОБА_1/». Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься. (а.с.18).

Аналогічні форма завірення та записи містяться й у документі під назвою: «Графік розрахунків». (а.с.19).

До позовної заяви також додано «Розрахунок заборгованості за договором №-001225 від 18 квітня 2018 року станом на 13.09.2018», який скріплений відтиском печатки ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та факсиміле підпису директора ОСОБА_2 (а.с. 20-24).

Крім того, до позову додано документ із назвою «Повідомлення» системи «Platon» за підписом директора ТОВ «Платежі Онлайн», відповідно до якого «18.04.2018 через вказану систему прийому платежів «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») було проведено успішно видачу займу на сайті EGROSHI.COM (3000,00) на картку клієнта». Також зазначені дата та час проведення операції 18.04.2018 17:41:01, сума операції 3000 грн., номер карти 516875******5055, номер транзакції 22407-32617-60947, опис платежу «перевод для займа №1225», код авторизації 444714. (а.с.25).

Відповідно до договору співробітництва №2829 від 28.12.2017 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ПАТ КБ «Приватбанк», предметом договору є надання останнім послуг повязаних із здійсненням Перекладу засобів і проведення Виплат. За цим договором визначено технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн», представлене торгівельною маркою Platon. (а.с.26-27).

Згідно п.2.1.7 цього договору, ТОВ «Фінансова компанія є гроші» зобовязується проводити захист своїх даних через Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн». Інших правовідносин між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та «Платежі онлайн» цим договором не врегульовано.

Додана до позовної заяви копія додатку 1 («Керівництво по підключенню до платіжного шлюзу») не містить реквізитів договору, до якого укладено цей додаток, підписаний представниками ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.28).

Зазначені у цьому додатку основні принципи роботи ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн» передбачають обмін повідомленнями у відповідності зі специфікаціями, формування та направлення «запитів на проведення Перекладу» Р2Р card credit. При цьому, Технологічний партнер, при отриманні від ТОВ «Фінансова компанія є гроші» запитів аналізує отримане повідомлення на відповідність певному вище формату, коректність, зазначених у запиті реквізитів переказу; проводить перевірку валідності карти, лімітів, виробляє передачу даних на кредитування карти в платіжні системи. Потім формує і направляє відповідь.

У позовній заяві позивач зазначає, що договір №-001225 від 18.04.2018 року укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення цього договору.

Також позивач зазначає, що ідентифікатором, відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» є СМС повідомлення з кодом 699575, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін».

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді із накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів).

Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи;

Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України.

Особливі вимоги відповідно до цього Закону предявляються до кваліфікованої електронної довірчої послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №680.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину:

-електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дійшов висновку, що позивачем, не надано належних доказів того, що саме відповідачем було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення з кодом 699575), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Повідомлення системи «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн»), на яку посилається позивач, як підтвердження надання відповідачу грошей, не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача ОСОБА_1: із фрагментів номеру карти, що відображені в даному повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме ОСОБА_1 Крім того, у повідомленні зазначений код авторизації, що відрізняється від ідентифікатора.

Також зазначене повідомлення не підтверджує обставин передачі саме позивачем будь-яких коштів відповідачеві.

Дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме відповідача ОСОБА_1, суду не надано. У тому числі запитів ТОВ «Фінансова компанія є гроші» до Технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн» щодо перерахунку коштів відповідачу.

Відсутні будь-які докази того, що позивачем прямо або опосередковано передано відповідачеві на виконання договору №-001225 від 18.04.2018 року суму коштів у розмірі 3000,00 грн.

Фотокопії документів (паспорту) відповідача не завірені жодним чином, не містять інформації, яка б давала підстави встановити обставини виникнення між позивачем та відповідачем будь-яких зобовязальних відносин.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобовязальних правовідносин суду не надано. Позивачем не доведено факту отримання відповідачем від позивача будь-яким чином коштів.

У звязку з наведеним, суд доходить висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 510, 526, 527, 611, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 137, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Пустовар