Справа № 341/648/18
Провадження № 22-ц/4808/410/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду, ухвалене суддею Юсип І.М. 17 грудня 2018 року в м. Галич Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановлено ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та позивачем договір, про що свідчить його підпис у заяві. Позичальник свої зобовязання за договором не виконав, у встановлений договором строк обовязкові платежі не вносив, чим допустив заборгованість за кредитним договором.

07 липня 2017 року позичальник помер і на дату його смерті заборгованість за кредитним договором становила 11 158 грн 55 коп., з яких: 999 грн 15 коп тіло кредиту; 10 109 грн 40 коп - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 50 грн - пеня.

02 січня 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку частини 2 статті 1281 ЦК України скеровано до Галицької районної нотаріальної контори Івано-Франківської області претензію (вимогу) про погашення заборгованості до спадкоємців померлого ОСОБА_3, на що нотаріальною конторою повідомлено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_2 11 березня 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" адресовано претензію про погашення боргу спадкодавця безпосередньо ОСОБА_2, однак останньою така вимога не задоволена.

Просив стягнути з відповідачки на користь банку борг по кредитному договору б/н від 16.12.2006 року в розмірі 11 158 грн. 55 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Галицького районного суду від 17 грудня 2018 року в позові відмовлено (а.с.145-147).

Не погодившись з рішенням суду представник АТ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи.

Апелянт не погоджується з висновком суду відмову в задоволенні позовних вимог на підставі того, що суду не надано даних про вартість майна, одержаного відповідачем у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, зясувати які суд самостійно позбавлений будь-якої процесуальної можливості, що є перешкодою для застосування судом вимог ч.1 ст.1282 ЦК України. Такий висновок суперечить обставинам справи, адже вбачається, що ціна позову становить 11 158,55 грн, а ця сума ніяк не може перевищувати ринкову вартість будинку та земельних ділянок, одержаних у спадщину, отже необхідності проводити оцінку вартості нерухомого майна немає. Крім того, вартість майна зазначається у правовстановлюючих документах і у разі, якщо відповідач її не оспорює, то саме він повинен довести іншу вартість майна.

Вказаним рішенням суд позбавляє позивача права кредитора на поновлення своїх порушених прав шляхом стягнення з спадкоємців, які прийняли спадщину і правомірно користуються спадковим майном, коштів отриманих спадкодавцем в установі банку. Враховуючи те, що банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований, а відповідач не довела, що спадкового майна немає чи є меншою вартістю, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача. (а.с.151-153)

Вислухавши представника апелянта та відповідача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з положень ст.ст. 16, 526, 1046 -1050, 1054, 1281-1282 ЦК України, прийняв до уваги відсутність належних доказів на підтвердження вартості спадкового майна, що є необхідним при розгляді даного спору з огляду на вимоги статті 1282 ЦК України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що 05 грудня 2006 року між ПАК БТ "Приватбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Підписом у заяві ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір. (а.с. 6)

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

Із цієї заяви виходить, що позичальник погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. При тому у заяві зазначено, що позичальник просить відкрити рахунки і надати послуги у вигляді кредитної карти: тип карти 414960533, валюта гривня, тип кредитного ліміту фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту 2 000 гривень; базова відсоткова ставка 36% із розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти. Вказано номер карти 090337 (а.с.12).

Із розрахунку заборгованості за кредитом та заяви ОСОБА_3 про надання банківських послуг встановлено, що сторони договору дійшли згоди про встановлення базової процентної ставки за кредитним лімітом 3% на місяць, тобто 36% річних. Розмір такої процентної ставки застосовувався банком з моменту укладення договору по 31.12.2012 р., коли був зменшений до 30% річних, з 01.09.2014 р. позивачем був збільшений розмір процентної ставки з 30% до 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року знову позивачем збільшено процентну ставку по кредиту з 34.80% до 43.20%. (а.с.4-5 зворот.)

Згідно пункту 2.1.1.12.6. Умов та Правил за користування кредитом і овердрафтом, банк нараховує відсотки в розмірі, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. (а.с.38)

Відповідно до п.2.1.1.12.2 в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). (а.с.21)

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов"язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Правил та Умов в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн, Клієнт оплачує Банку пеню до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що 07 липня 2017 року позичальник ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 07.07.2017 року. (а.с.116)

16 грудня 2017 року дружина і спадкоємець ОСОБА_3 ОСОБА_2 подала заяву до Галицької районної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Одночасно зазначила, що крім неї спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.113).

У звязку з порушенням зобовязань станом на станом на 07 липня 2017 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становила: 11 158 грн. 55 коп., з яких: 999 грн. 15 коп. заборгованість по кредиту; 10 109 грн. 40 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 50 грн. пеня. (а.с.9-11)

19 листопада 2017 року АТ КБ «Приватбанк» подано до Галицької нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просили повідомити про ПАТ КБ «Приватбанк» чи заводилась спадкова справа після смерті боржника, включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком. (а.с.51)

У відповідь на претензію Галицькою нотаріальною конторою повідомлено, що після смерті ОСОБА_3, нотаріальною конторою заведено спадкову справу №395/2017 від 16.12.2017 року. Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. У разі видачі комусь із спадкоємців свідоцтв про право на спадщину у той самий день нотаріальною конторою буде повідомлено додатково. (а.с.52, 52-зворот)

Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до спадкової справи не подавалися.

24 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» направлена ОСОБА_2 лист-претензія, у якій, посилаючись на норми ст.1268, 1281, 1282 ЦК України, повідомлено про обовязок сплатити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі за фактичний строк його користування у розмірі 11 161,55. (а.с.53)

Згідно довідки Галицької міської ради №4485 від 12.12.2017 року ОСОБА_3 (на день смерті) був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 і з ним проживали дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_5, дочка ОСОБА_4 (а.с.117)

Встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_3 на день його смерті належало майно а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства площею 0,1917 га спорудами; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3327 га. за адресою: вул. Черемшини, 14, місто Галич. (а.с.122-127)

Відомості про вартість такого майна у матеріалах справи відсутні.

З відповіді обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», наданої на виконання ухвали апеляційного суду, повідомлено, що за архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на домоволодіння по вул. Черемшини, 14 в м.Галич Івано-Франківської області зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 17.03.1992 року №326, посвідченого Галицькою ДНК. За даними технічної інвентаризації станом на 24.01.1992 року інвентаризаційна вартість даного домоволодіння склала 12851 крб. У період з 24.01.1992 року по даний час технічну інвентаризацію домоволодіння ОБТІ не проводило.

Інформація про звернення ОСОБА_2 про надання адміністративної послуги- витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0,917 га та площею 1,3327 га, які розташовані на території Галицької міської ради у Центрі надання адміністративних послуг Галицької РДА відсутня, про що свідчить відповідь Центру надання адміністративних послуг Галицької РДА №12-08/08 від 05.04.2019 року.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Згідно із вимогами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті боржника, відкриття та прийняття спадщини його спадкоємцями, кредитор має право вимагати від спадкоємців боржника повернення заборгованого у межах вартості спадкового майна та в межах визначених законом строків.

Встановлення вартості спадкового майна входить в предмет доказування.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням факту прийняття спадщини, вартості отриманого останніми майна та кола спадкоємців.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Доказів, якими б встановлювалась вартість спадкового майна, чи перевищує вона розмір боргу, про стягнення якого заявляє кредитор, позивачем суду надано не було.

За відсутності таких доказів позивач не виконав передбачені у ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальні обовязки щодо доведення своїх вимог, а обов'язок доказування таких обставин в силу положень зазначених статей процесуального Закону покладається на позивача.

Для визначення вартості майна представник апелянта не скористався правом на призначення судової експертизи в суді першої інстанції .

Не дивлячись на те, що судом першої інстанції представнику позивача не роз»яснені наслідки невчинення процесуальної дії щодо надання доказів про вартість спадкового майна, ця обставина не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки представник апелянта не скористався правом на призначення судової експертизи і в суді апеляційної інстанції, вважаючи, що призначення експертизи повинно бути ініційоване відповідачем і оплата експертизи повинна покладатися саме на відповідача суді.

Ця позиція апелянта є помилковою тому, що в предмет доказування входять обставини щодо вартості спадкового майна. Відповідач не заперечує отримання спадщини, тому доказування обставин чи не перевищує розмір боргу вартості спадкового майна покладається на позивача. Після оплати відповідної експертизи чи послуг оцінки спадкового майна позивачем, ці витрати, як необхідні для розгляду справи, розподіляються між сторонами в порядку розподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України.

Враховуючи недоведеність позивачем об'єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_3, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність предмета позову банку до спадкоємця боржника.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, і дійшов правильного висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволені позовних вимог в порядку ст.1282 ЦК України.

Апелянт не наводить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, під час розгляду даної справи представником апелянта надано апеляційному суду довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору б/н від 15.12.2006 року станом на 09.04.2019 року, оскільки спадкоємцем виконаний обовязок щодо сплати боргу спадкодавця під час розгляду справи судами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду від 17 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_6