Справа № 182/8428/18
Провадження № 2/0182/514/2019
24.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нікополь у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.11.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на умовах, визначених Банком.
Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувалася належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором.
Взяті на себе зобовязання за кредитним договором відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни ОСОБА_2 не виконує, у звязку з чим у неї склалась заборгованість за кредитом.
Станом на 31.08.2018 року заборгованість відповідача перед Банком становить 140 449,38 грн., яка складається з наступного:
- заборгованість за кредитом 6340,22 грн.;
- заборгованість по процентам за користування кредитом 130 259,16 грн.;
- заборгованість за пенею та комісією 3850,00 грн.;
Враховуючи те, що ОСОБА_1 протиправно, всупереч умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредитні кошти, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на суму 110 056,11 грн. та судові витрати (а.с.2-4).
Ухвалою судді відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.49-50).
Ухвала про відкриття провадження разом з матеріалами позову була направлена за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, яка співпадає з адресою, зазначеною у позові (а.с.2,48,52). Відзив на позов ОСОБА_1 не подала та жодних заяв, клопотань від неї суду не надходило.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

З урахуванням того, що судом були використані передбачені Законом способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, а також зважаючи на згоду належним чином уповноваженого представника позивача на заочний розгляд справи (а.с.42), розумність строків розгляду справи та відсутність відзиву відповідача на позов, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд вважає, що у даному випадку не будуть порушені процесуальні права відповідача, оскільки заочне судове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, у порядку ст. 284 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як встановлено судом, 28.11.2012 року ОСОБА_1, на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н, отримала від АТ КБ «ПриватБанк», яке на той час мало найменування ПАТ КБ «ПриватБанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту (з можливістю його збільшити або зменшити) на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а також пені у разі прострочення виконання зобовязання (а.с.7-32).

Судом також встановлено, що зазначений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди ОСОБА_1 на надання їй Банком відповідної платіжної картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

Відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед АТ «ПриватБанк», яка станом на 31.08.2018 року складає 140 449,38 грн. з яких:

- заборгованість за кредитом 6340,22 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 130 259,16 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією 3850,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-6).

При цьому, в рахунок погашення заборгованості позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 110 056,11 грн., з яких 6340,22 грн. заборгованість за кредитом, 103 715,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.11.2012 року по 30.05.2018 року (а.с.4).

Оскільки до теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання перед позивачем, суд вважає, що заборгованість по кредитному договору від 28.11.2012 року повинна бути стягнена примусово.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню в межах позовних вимог.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 1 762,00 грн., який був оплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,141,263-265,268,280 ЦПК, ст.ст. 6,11,526,625,629,1049,1050,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк», , заборгованість за кредитом у розмірі 6340,22 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом з 28.11.2012 року по 30.05.2018 року в розмірі 103 715,89 грн., а всього 110 056 (сто десять тисяч пятдесят шість) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлено 24.04.2019 року.

Суддя: ОСОБА_3