Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що їй на підставі договору дарування від 16.02.1996 року на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, загальною площею 68,8 кв.м. за адресою: с. Невицьке, вул. Центральна, 20 Ужгородського району, Закарпатської області. В даному житловому будинку крім неї, зареєстровані також син ОСОБА_3 та її колишній чоловік ОСОБА_2, який з 2000 року в даному житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача, щодо користування та розпорядження даним житловим будинком, позивачка не може отримати субсидію на комунальні послуги, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщеннями, а саме: житловим будинком в с. Невицьке, вул. Центральна, 20 Ужгородського району, Закарпатської області.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак на адресу суду позивачкою подано заяву, в якій остання просить розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. 29.03.2019 року та 18.04.2019 року судом було повідомлено відповідача ОСОБА_2 про перебування у провадженні суду цивільної справи за №308/13570/18 та про його виклик в судові засідання, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок, що за адресою: с. Невицьке по вул. Центральна, 20 Ужгородського району Закарпатської області, належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 16.02.1996 року.

З довідки №379/02-12 від 16.11.2018 року виданої головою Невицької сільської ради слідує, що в будинку №20 по вул. Центральна в с. Невицьке, зареєстровані та фактично проживають власник ОСОБА_1 та син ОСОБА_3

Крім того, з довідки №380/02-12 від 16.11.2018 року виданої головою Невицької сільської ради слідує, що в будинку №20 по вул. Центральна в с. Невицьке, зареєстрований ОСОБА_2, однак за вказаною адресою фактично не проживає.

З акту про встановлення факту не проживання особи за місцем проживання від 21.11.2018 року складеного свідками сусідами, слідує, що ОСОБА_4 за адресою: Ужгородський район, с. Невицьке, вул. Центральна, 20, з 2000 року і по теперішні час не проживає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_1 є законним власником вищевказаного будинку і факт реєстрації її колишнього чоловіка ОСОБА_2 за адресою с. Невицьке, вул..Центральна, 20 Ужгородського району, Закарпатської області перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що за адресою: Ужгородський район, с. Невицьке, вул. Центральна, 20.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 22 квітня 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5