Справа № 521/2795/19
Номер провадження 2/521/2183/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Лічмана Л.Г.
при секретарі - Тимофієнко Н.М.,
представника позивача - адвоката Єнчевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1), за участю третьої особи - Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса (м. Одеса, пл. Б.Дерев`янка, 1) про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -
18.02.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, яку було уточнено, у якій просив визнати за ним право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування майна його матері - ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Одеській товарній біржі, на праві власності належала квартира, яка знаходиться по АДРЕСА_1. 28.09.2010 р. ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 спадщину в повному обсязі. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті позивач звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Постановою від 19.12.2017 р. нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку з ненаданням документів. що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Оригінали правовстановлюючих документів ОСОБА_1 не знайшов. На підставі зазначеного позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.
В судовому засіданні представник позивача, адвокат Єнчева О.О., підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Представники відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.
Представники третьої особи - Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса в судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, з врахуванням того, що відповідачем визнано позов, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Згідно договору купівлі-продажу № 2895 від 18.05.1994 р., укладеного на Одеській товарній біржі, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1. Квартира складається з двох житлових кімнат, корисною площею 37,5 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м. Право власності зареєстровано 17.06.1994 р. в ОМБТІ та РОН за ОСОБА_2 в реєстровій книзі за № 10 стор. 14 - кн. 83 пр. (а.с. 9-11, 38-41)
Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупець передала ОСОБА_3 обумовлену в договорі купівлі-продажу грошову суму, а остання передала ОСОБА_2 вказану квартиру, після чого покупець вселилася до неї.
Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст.ст. 225 і 227 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов. Продавець ОСОБА_3 цей договір не оспорювала, позов про визнання договору недійсним не заявляла. Покупець за цим договором померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди.
ОСОБА_2 склала заповіт від 28.09.2010 р., посвідчений державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Саганович О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2-1476, номер у Спадковому реєстрі 50015616, бланк ВРВ 041688, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 14-15, 42-43)
Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_1 про його реєстрацію, місце його проживання значиться разом зі спадкодавцем, а саме: АДРЕСА_1 . (а.с. 6)
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у віці 85 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (актовий запис 6930), внаслідок чого заведено спадкову справу № 325/2014 (а.с. 16-17, 44-45)
18.12.2017 р. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся її син, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 .
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2017 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено з причин ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно у зв`язку з їх відсутністю. (а.с. 19-20, 47-48)
Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК).
Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частина 1 ст. 1270 ЦК України наголошує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Таким чином, у спадкову масу після смерті ОСОБА_2 входить квартира АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 . в установленому ЦК України порядку прийняв спадщину (ч. 3 ст. 1268) після смерті ОСОБА_2 , яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі зазначеного, суд визнає за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст.ст. 76, 263-265, 280 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 26 квітня 2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

С У Д Д Я: