Єдиний унікальний номер 235/1847/19
Провадження №2/235/910/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь у відшкодування моральної шкоди 90 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах періодично з 13.09.2004 до 17.04.2011, з 01.06.2011 по 26.11.2013 та з 09.12.2013 по 07.04.2017 (майже 13 років).

07.02.2019 було складено акт розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання, затверджений заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_2, яким йому було встановлено такі професійні захворювання, як хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг, пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. захворювання професійні, встановлені вперше.

Після огляду на МСЕК за професійними захворюваннями позивачу було встановлено первинно за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, з 23.02.2019 безстроково - 35% хронічна попереково-крижова радикулопатія, 30% пневмоконіоз. Визнаний інвалідом 3 групи за професійними захворюваннями, з 22.02.2019 безстроково. Рекомендовані «Д» невролога, пульмонолога. Визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно-курортне лікування за профзахворюваннями.

Постановою ВД ФСС в м. Покровську позивачу були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги, а також щомісячні платежі в частині компенсації частини втраченого заробітку, виплати на відшкодування моральної шкоди не нараховувались та не виплачувались.

Позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода. Він тривалий час працював в умовах впливу шкідливих факторів.

Результатом низки професійних захворювань стало загальне погіршення стану здоровя, для підтримки якого він вимушений постійно проходити курси лікування. При цьому періодичне перебування в лікарнях не виключило стійкої втрати професійної працездатності. Ці обставини суттєво впливають на якість його життя та викликають моральні страждання, адже його звичайний уклад життя примусово змінився. З роботи він звільнився за власним бажанням, як тільки отримав право на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку, щоб свідомо не допускати погіршення свого самопочуття. За умови належного стану здоровя, він і далі б працював у шахті, але робота у підземних умовах йому заборонена, іншої спеціальності він не має. Більшість чоловічих професій повязані з фізичними навантаженням, які йому заборонені, тому дуже важко підшукати роботу.

Не зважаючи на теперішній стан, від чоловічого обовязку піклуватись про родину позивач не звільнений, тому йому потрібно докладати додаткових зусиль для належного утримання себе та родини. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 90 000 грн.

В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, про що подав відзив на позов, в якому зазначив, що позов визнає в частині 26 000 грн., та зауважив, що позивач з 2012 року знав про погіршення стану свого здоровя, після чого неодноразово звертався до лікарні, проте адміністрацію підприємства не повідомляв, своє погіршення стану здоровя приховав та згідно з результатами щорічних медоглядів визнавався таким, що може працювати в підземних умовах. Також відповідач просить врахувати, що працівники при прийнятті на роботу усвідомлюють, що будуть піддаватись впливу шкідливих факторів. Крім того, позивач отримує значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсію по інвалідності, а тому і далі, на думку відповідача, може задовольняти потреби своєї сімї.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Копією трудової книжки серії БТ-ІІ №3876454 на ім'я позивача підтверджується, що останній перебував з відповідачем у трудових відносинах з 13.09.2004 до 17.04.2011, з 01.06.2011 до 26.11.2013 та з 09.12.2013 по 07.04.2017, працював на різних посадах з повним робочим днем в шахті, був звільнений з посади гірника очисного вибою 5 розряду підземного з повним робочим днем в шахті за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.12-15).

Відповідно до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» від 01.08.2018 №29/661 позивачу було вперше встановлено наявність професійного характеру захворювання: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг. Пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст. (а.с.23).

За змістом Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, складеного 07.02.2019, затвердженого Заступником начальника головного управління Держпраці у Донецькій області 12.02.2019, комісія, до складу якої входять, в тому числі, працівники ПрАТ «ШУ «Покровське», провела розслідування причин виникнення у позивача вказаного професійного захворювання (а.с.8-11).

За пунктами 16-19 вказаного Акту професійне захворювання у позивача виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактора - пил.

Визначена причина професійного захворювання згідно лабораторно-інструментальних досліджень: пил переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 53,6мг/м3, при нормативному значенні 10мг/м3, тривалість дії упродовж зміни 81,0%.

Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю мязів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 115,5 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю мязів рук та плечового поясу) - фактична величина 49,5 Вт при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується фактична величина 25 кг при нормативному значенні 30кг.

Робоча поза: перебування у наклонному положенні до 30 град. - фактичне значення 56% зміни при нормативному значенні 25%; нахили корпусу (кількість за зміну) - фактична величина 125 при нормативному значенні 100; переміщення у просторі (переходи) - фактичне значення 1,8км при нормативному значенні до 10 км.

З метою запобігання професійним захворюванням (отруєнням) пропонується начальнику МОС ПрАТ «ШУ «Покровське» ОСОБА_3 при працевлаштуванні робітників, які мають тривалий період роботи в підземних умовах, проводити поглиблений медогляд з метою попередження виникнення професійних захворювань.

В акті також зазначено, що особою, яка порушила законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, є ОСОБА_1, який порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.2.11 Колективного договору підприємства на 2015-2017 р.р.

Зверненню позивача до ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» передували факти його неодноразового амбулаторного та стаціонарного лікування з діагнозом: хронічна радикулопатія L5S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг, пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст., про свідчать копії виписок амбулаторної картки (а.с.18-22, 25).

Згідно довідки МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням з 22.02.2019, безстроково, 65% втрати професійної працездатності з 22.02.2019 безстроково, з яких 35% хронічна попереково-крижова радикулопатія, 30% пневмоконіоз (довідки №062642 та №082717). Рекомендовані заходи для відновлення працездатності: «Д» невролога, пульмонолога; визначена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, санаторно-курортне лікування. Протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах (а.с.16, 17).

На підставі наведених доказів суд доходить висновку, що аргументи, наведені позивачем щодо спричинення йому відповідачем моральної шкоди, є слушними та заслуговують на увагу з огляду на такі норми права.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Приписами ст.173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Обовязки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Факт установлення позивачу професійного захворювання, внаслідок якого його професійна працездатність втрачена на 65% безстроково, та яке виникло у звязку з тривалою роботою, майже 13 років, на підприємстві відповідача, підтверджується Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та не спростовано відповідачем, апріорі свідчить про спричинення позивачу моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, вказує на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди.

Суд враховує, що за змістом Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відповідне професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи, в тому числі на підприємстві відповідача.

Обізнаність позивача про факт свого захворювання, як і виплата йому страхових виплат та пенсії по інвалідності, на що звертає увагу відповідач, як на підставу своїх заперечень, не свідчать про відсутність у позивача професійних захворювань та не знімає з відповідача відповідальності за відшкодування моральної шкоди, спричиненої фактом наявності у позивача професійного захворювання, обмовленого певним періодом роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, а саме, встановлення позивачу 65% втрати професійної працездатності (за професійним захворюванням) безстроково, глибину фізичних та моральних страждань позивача, на яку впливає необхідність подальшого медикаментозного лікування, відчуття незручності у повсякденному житті, необхідність докладання додаткових зусиль, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та одночасно зважаючи на той факт, що позивач, будучи обізнаним про стан свого здоровя, продовжував працювати на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, суд оцінює спричинену позивачу моральну шкоду в 43 000 гривень, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення.

Суд окремо зауважує, що законодавець не ставить право особи на отримання відшкодування моральної шкоди в залежність від призначення та виплати органом соціального страхування такій особі одноразової та щомісячної допомоги в разі стійкої втрати працездатності.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 432 грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог (48 % від 900 грн. (сума судового збору за заявлені вимоги майнового характеру)).

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання Донецька область, м.Покровськ, м-н Южний, 5/83) до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (, місцезнаходження - Донецька область, м.Покровськ, пл.Шибанкова, 1а) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті професійних захворювань, 43000 (сорок три тисячі) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір у розмірі 432 (чотириста тридцять дві) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Суддя К.П.Бородавка