Справа № 352/2175/18
Провадженя № 2/352/229/19
УХВАЛА

16 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

25.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді від 26.10.2018 року відкрито провадження по вищевказаній справі і призначено підготовче судове засідання.

Після відкриття провадження у справі, було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк з дня вручення ухвали для усунення вказаних недоліків.

19.03.2019 року копія зазначеної ухвали суду рекомендованим листом була направлена на адресу позивача ОСОБА_1, яка зазначена ним в позовній заяві. Даний рекомендований лист з копією ухвали був поштовим відділенням повернутий суду 08.04.2019 року з відміткою про причини невручення - «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення», а саме: «адресат не проживає»..

Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

За весь час перебування справи в суді (з 25.10.2018) позивач ОСОБА_1 долею своєї позовної заяви не цікавився, в судові засідання не зявлявся.

Номери засобів зв'язку позивач ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначав. Окрім направлення копії ухвали за вказаною позивачем поштовою адресою, суд позбавлений в інший спосіб повідомити позивача про дату, час та місце судового засідання.

Таким чином судом вичерпані всі передбачені діючим ЦПК України можливі варіанти зв'язатися з позивачем ОСОБА_1 та вручити йому копію ухвали суду від 19.03.2019 року.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія проти Іспанії" сформував позицію про те, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Германії" наголосив на тому, що обов'язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип юридичної визначеності, як складова частина конституційного принципу верховенства права, зобов'язує позивача самостійно цікавитися перебігом розгляду його позову в суді. Тривала відсутність такого інтересу з боку позивача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Слід зазначити, що справа в суді знаходиться тривалий час, протягом якого ОСОБА_1 не цікавиться рухом своєї позовної заяви, не отримує направлені йому судом поштові відправлення (в тому числі ухвалу про залишення позову без руху), що свідчить про те, що позивач добросовісно не здійснює свої процесуальні права і не виконує процесуальні обов'язки.

Таким чином, недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді від 19.03.2019 року, в установлений законом строк позивачем усунуті не були.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 131, 187, 258, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майна - залишити без розгляду.

Розяснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Гургула В.Б.