Номер провадження 22-ц/804/952/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №219/14562/18 за позовом ОСОБА_1 до нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року, постановлену в місті Бахмуті Донецької області,

встановив:

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі статті 185 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та відновити її порушене право.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 13 ст. 7 ЦПК України якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, яка перебуває у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк, з дня вручення зазначеної ухвали, для усунення недоліків, а саме оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України та надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону або сплатити судовий збір. Розяснено позивачу, що у разі невиконання вказаних недоліків, дана позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що станом 28 січня 2019 року недоліки позовної заяви не усунено, позивач не цікавиться розглядом поданої позовної заяви, а отже вимоги, зазначені в ухвалі судді про залишення позовної заяви без руху від 22 грудня 2018 року, не виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає за таких підстав.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов. Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені статтею 175 ЦПК України.

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Апеляційний суд бере до уваги, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов'язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Frydlender v. France»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції помилково виходив з того, що копію ухвали судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху було вручено у встановленому процесуальним законом порядку позивачу, адже матеріалами справи підтверджується, що копія зазначеної ухвали направлялась ОСОБА_1 за адресою: вул. Визволителів Донбасу, 23/50, м. Бахмут, Донецька область, в той час, як з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію зазначеної ухвали отримала «сестра» 04 січня 2019 року. (а.с.5)

За приписами частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Цивільним процесуальним законом, передбачений обов'язок суду перевіряти інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань №6» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51. Зазначені обставини також були встановлені і суддею суду першої інстанції.

Проте, копію ухвали судді про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції направлено за адресою: вул. Визволителів Донбасу, 23/50, м. Бахмут, Донецька область, тобто не за місцем перебування позивача.

Отже, в порушення правил статті 272 ЦПК України, ОСОБА_1 не було вручено копію ухвали судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху а тому відсутні підстави стверджувати, що позивач не усунула недоліки в установлений строк.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст постанови складений 18 квітня 2019 року

Головуючий