Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 Алоєвича, ОСОБА_2 Маджиті про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 774852,44 грн., посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав зобовязань за договором про іпотечний кредит № 66_165 від 21.12.2012, за яким ОСОБА_2, є поручителем.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В письмових поясненнях зазначив, що між позивачем та ОСОБА_1 Алоєвичем був укладений Договір про іпотечний кредит № 66_165 від 21.12.2012, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 600 000 грн., зі сплатою 20,5 процентів річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.12.2032 на придбання квартири. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 (позичальником), ОСОБА_2 (поручителем) був укладений Договір поруки № 66_165/1 від 21.12.2012, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за договором про іпотечний кредит № 66_165/1 від 21.12.2012, а також додатковими угодами до нього, що уклали та можуть бути укладені в майбутньому.За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Пунктом 4.2 договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього договору не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 договору поруки встановлено збільшення строків позовної давності у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов'язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору. Таким чином, сторонами узгоджено припинення поруки, якщо кредитор протягом 3 років не пред'явить вимоги до поручителя. А тому, аналізуючи зміст п. 4.2, п. 5.4 договору поруки, позивач жодним чином не ототожнює строк дії поруки зі строком позовної давності, а лише має вказівку (відсильну норму) на конкретний строк у вигляді цифри 3, який і має бути застосований сторонами договору поруки, як строк протягом якого діє порука, та зі спливом якого порука припиняє свою дію.Окрім цього, відповідно до п. 1.5 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2 510,46 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк» на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 20.12.2032.Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору, та яке на сьогодні не припинилось. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки відповідно до ст.. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений п. 4.2, п. 5.4 договору поруки строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно до 1 числа місяця, наступного за звітним, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого п. 4.2, п. 5.4 договору поруки трирічного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через три роки після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов'язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненні заборгованості за Кредитним договором Позивач використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 3.4 кредитного договору право на дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, що належать до сплати, надіславши 28.03.2017 року (дати, вказаної на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якої знаходиться в матеріалах цивільної справ вимогу, у тому числі поручителю (28.03.2017), про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів не пізніше 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Із позовом до суду банк звернувся 09.06.2017, тому застосувавши право дострокового повернення кредиту, надіславши відповідні вимоги боржнику та поручителю - 28.03.2017, не можна вважати пропущеним трирічний строк для звернення до суду із вимогою до боржника - поручителя.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, в заяві про перегляд заочного рішення зазначила, що договором поруки, укладеного між позивачем та нею, не встановлено строку, після якого порука припиняється. Вважає, що умови п. 4.1 договору поруки про дію поруки до повного припинення всіх зобовязань боржника, не може розглядатись як установлений строк дії поруки, оскільки суперечить вимогам ст. 251, 252 ЦК України. Вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми частини ч. ст. 559 ЦК України про припинення поруки за спливом встановленого законом часу, оскільки позивачем не предявлено вимогу до поручителя протягом строку обумовленого ст. 559 ЦК України, а тому позовні вимоги до неї як солідарного боржника вважає незаконними.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2012 р. між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №66_165, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 600000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, на строк 20 років, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.12.2032 на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 21.12.2012, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.17-22/.

П. 1.2 вказаного договору передбачено, що кредит надається на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 грудня 2032 року на придбання квартири за договором купівлі продажу від 21 грудня 2012 року.

21 грудня 2012 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 66_165/1 /а.с.23/.

П. 1.1 вказаного договору передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за договором про іпотечний кредит № 66_165/1 від 21.12.2012, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно до п. 2.1 договору, у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами договору про іпотечний кредит в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 договору, поручитель відповідає за зобовязання за вищезазначеним договором про іпотечний кредит перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за договором про іпотечний кредит не будуть виконані повністю.

П. 4 договору поруки передбачено підстави припинення поруки, зокрема у п. 4.2 вказано, що поруки припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього договору, не предявить вимоги до поручителя.

Відповідач ОСОБА_1 своїх обовязків за договором про іпотечний кредит № 66_165 від 21.12.2012 щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитним коштами відсотків не виконав, у звязку з чим станом на 02.06.2017 утворилась заборгованість в сумі 774852,44 грн., яка складається з строкового боргу за кредитом 436856,39 грн., строкових відсотків за користування кредитом за період з 01.05.2017 по 01.06.2017 7851,44 грн., прострочених відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 253709,28 грн., 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 10484,83 грн., інфляційних витрат за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 р. по квітень 2017 р. 65950,5 грн.

Вказана сума, на підставі ст. ст. 526, 1054 ЦК України, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Доводам відповідача ОСОБА_2 щодо неправомірності предявлення позовних вимог до неї щодо солідарного стягнення боргу за договором про іпотечний кредит суд дає наступну оцінку.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом із тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Договором поруки, укладеним між позивачем та ОСОБА_2, не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України.

У звязку з порушенням боржником зобовязання та виникненням заборгованості за кредитним договором позивач 20.03.2017 надіслав ОСОБА_1 вимогу, в якій повідомив про наявність заборгованості та необхідності дострокового виконання всіх боргових зобовязань за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги та сплатити кредитну заборгованість в повному обсязі /а.с.29,30/.

20.03.2017 позивач надіслав ОСОБА_2 вимогу, в якій повідомив про наявну заборгованість та запропонував протягом 5 днів з дня отримання вимоги погасити кредитну заборгованість у повному обсязі /а.с.31,32/.

Докази вручення вимоги боржникам в матеріалах справи відсутні, втім це не має правового значення для оцінки поведінки позивача у справі з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 договору про іпотечний кредит, сторони встановили правила щодо настання термінів дострокового повернення кредиту і сплати за кредит, а також щодо того, з якого моменту вони вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит є обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку.

Відповідно, починаючи з 61 календарного дня, у банка виникло право пред'явлення відповідної вимоги - як до позичальника, так і до поручителя - про дострокове повернення кредитних коштів шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Сторони визначили наведені правила у договорі, встановили обов'язкові для обох сторін правила поведінки, яких вони повинні дотримуватися. Сторони врегулювали свої відносини за правилами частини третьої статті 6 ЦК України на власний розсуд. При цьому зміст вимоги банка, направленої до позичальника та поручителя, не може містити зміни інших умов кредитного договору, окрім зміни умов щодо строку його виконання: саме в цьому й полягає правовий сенс такої вимоги кредитора, направленої боржникам.

Враховуючи, що таке рішення про дострокове повернення кредитних коштів приймалося саме банком, незалежно від того, чи отримали позичальник та поручитель такі повідомлення, згадані зміни настали та є обов'язковими для позивача, це зумовлювало обов'язок банка пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, визначеної в договорі.

Таким чином, у зв'язку з тим, що позивач направив 20 березня 2017 р. на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору, позичальник на 31 календарний день вважається таким, що є повідомлений, й починаючи з цієї дати у банка виникло право протягом шести місяців звернутися до суду з відповідним позовом до поручителя. Із позовом про стягнення заборгованості до боржника та поручителя банк звернувся 15 червня 2017 р., тобто у встановлений строк.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Суд зазначає, що відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що відповідним чином має впливати на порядок та спосіб виконання сторонами власних зобов'язань. За правилом же статті 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно, кожна сторона у договірному зобов'язанні має діяти розсудливо та добросовісно, розуміючи значення своїх дій та приймаючи на себе усі юридичні наслідки таких дій.

На підставі викладеного суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо безпідставності вимог до неї за договором про іпотечний кредит.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими.

Судовий збір у розмірі 11622,79 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», код 09304612, яке розташоване за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36 до ОСОБА_1 Алоєвича, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 Маджиті, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 Алоєвича на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 66_165 від 21.12.2012, яка складає 774852 (сімсот сімдесят чотири тисячі вісімсот пятдесят дві) грн. 44 коп., у тому числі: строковий борг за кредитом 436856 (чотириста тридцять шість тисяч вісімсот пятдесят шість) грн. 39 коп., строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.05.2017 по 01.06.2017 7851 (сім тисяч вісімсот пятдесят одна) грн. 44 коп., прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 253709 (двісті пятдесят три тисячі сімсот девять) грн. 28 коп., три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 10484 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 83 коп., інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по квітень 2017 року 65950 (шістдесят пять тисяч девятсот пятдесят) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 Маджиті на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 66_165 від 21.12.2012, яка складає 774852 (сімсот сімдесят чотири тисячі вісімсот пятдесят дві) грн. 44 коп., у тому числі: строковий борг за кредитом 436856 (чотириста тридцять шість тисяч вісімсот пятдесят шість) грн. 39 коп., строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.05.2017 по 01.06.2017 7851 (сім тисяч вісімсот пятдесят одна) грн. 44 коп., прострочені відсотки за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 253709 (двісті пятдесят три тисячі сімсот девять) грн. 28 коп., три проценти річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період з 02.09.2014 по 01.06.2017 10484 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 83 коп., інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з вересня 2014 року по квітень 2017 року 65950 (шістдесят пять тисяч девятсот пятдесят) грн. 50 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 Алоєвича та ОСОБА_2 Маджиті на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі 11622 (одинадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня виготовлення повного судового рішення 08 квітня 2019 р..

Суддя: