Справа № 536/1543/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.

зам участю секретаря Коваль В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року по справі № 536/2329/15 року він зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2015 року до досягнення нею повноліття.

Проте, від часу ухвалення судового рішення, суттєво змінилися обставини, а також його сімейний стан.

14 липня 2017 року він одружився з ОСОБА_4.

29 листопада 2017 року у них народилася донька Маряна, а його дружина ОСОБА_4 з 22 січня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Оскільки він та його дружина зареєстровані в різних населених пунктах: с. Кліщинці Чорнобаївського району Черкаської області та смт. Козельщина Полтавської області відповідно, а він працює електрозварником у ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», вони з дружиною винаймають житло у м. Кременчуці по вул. Правобережній.

Крім того, його батько, ОСОБА_5, є інвалідом другої групи загального захворювання, і він змушений надавати також йому матеріальну допомогу на періодичне лікування.

На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.11.2015 року та стягувати з нього в подальшому на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили ідо досягнення дитиною повноліття.

09 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково, погодилася на зменшення розміру аліментів, але заперечувала щодо частки, яку просить позивач. Вважає, що розмір аліментів за рішенням суду підлягає зменшенню до 1/5 частини заробітку (доходу) позивача враховуючи наступне. Так, позивач є працездатним, отримує регулярний дохід та має можливість утримувати дитину. В свою чергу, необхідно врахувати, що вона проживає з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку за адресою с. Новоселівка Кременчуцького району Полтавської області. Батько ОСОБА_6 є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 2000 грн., що навіть не забезпечує сплату за комунальні послуги, які в опалювальний період складають 3000-4000 грн. за місяць. Мати ОСОБА_6 не працює, займається доглядом за їх з позивачем донькою Дарєю, оскільки вона працює укладальником-пакувальником на ПП «ВТКИ «Лукас» і часто виходить в нічні зміни. З урахуванням життєвих обставин, вона утримує не тільки доньку, але й батьків. Крім того, з часу присудження аліментів, рівень життя підвищився, розмір аліментів, які стягнуті з позивача, на сьогоднішній день навіть не сплачуються в повному обсязі, в звязку з чим виникла заборгованість майже 80 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. На адресу суду позивач та його представник адвокат ОСОБА_8 надіслали заяву про розгляд справи без їх участі та уточнюючи позовні вимоги просили зменшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Кременчуцького районного суду від 24 листопада 2015 року з 1/4 до 1/5.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Представник відповідача адвокат ОСОБА_9 на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, позов визнають частково та підтримують раніше наданий відзив.

Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року, справа № 536/2329/15, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2015 року до повноліття дитини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №164079 ОСОБА_1 14 липня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 в Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про складено відповідний актовий запис № 779.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 06 грудня 2017 року Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області позивач є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Дружина позивача ОСОБА_4 з 22 січня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ № 84-ВК від 30.08.2011 року), що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Добробут» від 10 серпня 2018 року №02-230-08/18.

Спірні відносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, норми Закону України «Про охорону дитинства» та розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до положень ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини,може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини 1-3 статті 181 СК України).

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Між тим, статтею 192 СК України, передбачено можливість зміни розміру аліментів. Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, визначеними сімейним законодавством підставами для зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановленого Сімейним кодексом України обовязку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, який презюмується, суд доходить висновку, що із народженням доньки Маряни, матеріальне та сімейне становище платника аліментів зазнало змін.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та, з урахуванням визначених ст.182 СК України обставин, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 і стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 у розмірі 1/5 частини заробітку щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам закону і не суперечитиме праву дітей на рівне забезпечення з боку батька.

Разом із тим,вирішуючи питання щодо часу, з якого будуть стягуватись аліменти у новому розмірі ,суд зауважує, що згідно з розясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на наведене,суд присуджує аліменти у новому розмірі щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 192 СК України, ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року.

Стягнути аліменти з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набранням цим рішенням законної сили.

Виконавчий лист № 536/2329/15, виданий на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року, відкликати.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_12