Ухвала

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/29113/14-ц

провадження № 61-25612св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом?янської районної у місті Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 листопада 1995 року по 07 серпня 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3

У період шлюбу вони набули право власності на квартиру АДРЕСА_2, квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

ОСОБА_1 просив суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши йому у власність квартиру АДРЕСА_2 та мотоцикл «BMW» без бокового причепу; виділити ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_1 і автомобіль «Volvo»; визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з ним.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3 з нею; визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя; поділити майно, що є їх спільною сумісною власністю, виділивши їй трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 080 000,00 грн; виділити ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що еквівалентно

3 080 000,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що еквівалентно 400 400,00 грн; автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що еквівалентно 577 588,00 грн, всього виділити ОСОБА_1 майна на загальну суму 4 057 988,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки виділеного йому в натурі майна у сумі 22 227,00 доларів США, що еквівалентно 488 994,00 грн; квартиру АДРЕСА_1 вважала своєю особистою власністю.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 2 974 800,00 грн; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю

18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 451 178,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США, яка станом на 25 січня 2016 року складає 7 547 414,66 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США, що станом на

25 січня 2016 року становить 3 470 600,00 грн, та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року становить 451 178,00 грн, а всього на суму 158 200,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає 3 921 778,00 грн.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США, що станом на 25 січня

2016 року складає 2 974 800,00 грн, та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 650 836,66 грн, а всього на загальну суму 146 254,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року складає 3 625 636,66 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 11 946,00 доларів США, що станом на 25 січня 2016 року становить 296 141,3,4 грн.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя трикімнатну квартиру

АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США; мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США та автомобіль «Volvo», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США, а разом на загальну суму 304 454,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 орієнтовною вартістю 140 000,00 доларів США та автомобіль «Volvo»,

2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 26 254,00 доларів США.

Виділено із спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 орієнтовною вартістю 120 000,00 доларів США та мотоцикл «BMW» без бокового причепу, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, орієнтовною вартістю 18 200,00 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного сумісного майна подружжя у розмірі 14 027,00 доларів США.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від

11 квітня 2016 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 12 липня 2017 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня

2016 року, скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року виправлено в резолютивній частині постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 липня 2017 року описку, виклавши абзац 2 резолютивної частини постанови в такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від

25 січня 2016 року в цій частині залишено в силі.

У травні 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли заяви про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року та заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду України від 12 липня

2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовлено.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про роз'яснення постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, у якій просить роз'яснити в якій частині заява ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року задоволено, в якій частині відмовлено (або не розглядалась, тому залишилась в силі); в якому об'ємі переглядалась ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року Верховним Судом України; в якій частині ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року після перегляду Верховним Судом України скасована та направлена на новий розгляд; в якій частині ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року не переглядалась та, відповідно, незмінена, не скасована.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення постанови Верховного Суду України

від 12 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовлено.

07 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткової постанови з підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 270 ЦПК України, у якій просить ухвалити додаткову постанову по справі № 761/29113/14-ц, якою вирішити питання та зазначити долю ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року в частині позовних вимог про поділ спільної сумісної власності подружжя при винесенні постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року. А саме, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня

2016 року по справі № 761/29113/14-ц в частині позовних вимог про поділ спільної сумісної власності подружжя залишити в силі.

Заява мотивована тим, що ні державному реєстратору, а ні іншим державним органам не зрозуміло згідно якого рішення пройшов поділ майна подружжя.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналіз заяви про ухвалення додаткової постанови дає підстави дійти висновку про те, що заявник просить винести додаткову постанову, якою залишити ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року у цій справі в частині позовних вимог про поділ спільної сумісної власності подружжя без змін.

ОСОБА_2, звертаючись до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року з підстав передбачених пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою), просила переглянути ухвалу суду касаційної інстанції лише в частині позовних вимог визначення місця проживання дітей. Про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року в частині позовних вимог про поділ майна подружжя, ОСОБА_2 до Верховного Суду України із відповідною заявою не зверталась, тому такі Верховним Судом України не переглядались.

Тому колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі № 761/29113/14-ц слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило