Тростянецький районний суд
справа № 147/696/18
номер провадження № 2/147/155/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу №147/696/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.02.2001 року, від якого вони мають сина ОСОБА_3, 17.01.2004року народження. Відповідач працює на підприємстві ТОВ «Вінницька птахофабрика» філії ВК ВК та щомісячно отримує заробітну плату, проте не бажає допомагати матеріально. У звязку з чим, з урахуванням зменшеного розміру позовних вимог, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до виповнення дитині повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов (а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що офіційно працює у Філії «Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів», ТОВ «Вінницька птахофабрика» і його середньомісячна заробітна плата становить 5000грн. (а.с.30). Також повідомив, що до грудня 2018 року проживав разом з дружиною та сином та протягом вказаного періоду матеріально забезпечував сімю (а.с. 31), однак будь яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, 17.01.2004 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 193202 (а.с.8).

Згідно довідки, виданої Четвертинівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області № 67 від 19.03.2019 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.28).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 81 ЦПК України не доведено.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідач зобов'язаний нарівні з позивачем утримувати сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя.

Оскільки сторони у судове засідання не зявилися, просили розглядати справу за їх відсутності, відповідач скористався наданим йому правом визнати позов, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК, і суду не надано документів про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.

Таким чином суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Позивач звернулась до суду з позовною заявою 18.06.2018року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Також, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем до суду подано договір про надання правової допомоги від 07.06.2018р., квитанцію від 10.06.2018р., акт приймання передачі виконаних робіт від 10.06.2018р., згідно якої адвокат ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 гонорар у розмірі 1000 грн. за підготовку цивільного позову.

Оскільки відповідач повністю визнав позовні вимоги, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000грн.

Керуючись ст. 2,4, 76, 81, 133,137,141,247, 259, 264, 268, 272, 293 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, уродженка села Четвертинівка Тростянецького району Вінницької області, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання якого зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП -НОМЕР_2.

Суддя: