ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №573/1426/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/1806/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, правонаступника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник ОСОБА_6, на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2014 року в складі судді Терещенко О.І., ухваленого у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Білопільська державна нотаріальна контора Білопільського району, який в подальшому уточнив, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_1 від 14 червня 1996 року.

За життя мати ОСОБА_8 склала на нього заповіт, яким вказаний вище сертифікат на право на земельну частку заповіла йому. Також в позовній заяві йдеться і про те, що крім нього, спадкоємцем першої черги за законом є його батько ОСОБА_4 та рідна сестра ОСОБА_3, відповідачі по справі.

Посилаючись на те, що він пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері у зв'язку з тим, що ним було загублено свідоцтво про його народження, а також відповідачі не надавали йому свідоцтво про смерть матері, позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 тривалістю в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник ОСОБА_6, оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з його необґрунтованістю та за спливом позовної давності.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що позивач тільки у 2014 році почав збирати докази для отримання спадщини та цікавитись нею. Натомість, представник відповідача вважає, що позивачем не доведено, що протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини він не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, представник відповідача зауважив, що матеріали справи не містять доказів про те, що у 2008 році у позивача не було свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть матері. Також, на думку представника відповідача, відсутність у позивача на час відкриття спадщини вказаних документів не могла бути перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки чинне на той час законодавство не вимагало від спадкоємця подання ще якихось документів разом із заявою про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі представник відповідача послався також і на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, а також на те, що відповідач не заявила про пропуск вказаного строку під час розгляду даної справи в суді першої інстанції у зв'язку з тим, що її не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду даної справи, так як позивач умисно вказав невірну адресу її місця проживання. У зв'язку із зазначеним, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог як за пропуском позовної давності, так і за необґрунтованістю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1, який діє через представника ОСОБА_2, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, він вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4/13 як такий, що не встановлює норму права та не є джерелом права. Крім того, позивач вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що для прийняття спадщини йому достатньо було лише подати відповідну заяву, адже відповідно до Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, які схвалені рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, факт смерті громадянина і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом реєстрації актів цивільного стану. Разом з тим, позивач зауважив, що не зважаючи на невірно вказану домашню адресу відповідача, суд надсилав судові повістки за правильною адресою апелянта. Позивач вважає також безпідставними доводи відповідача і про те, що він умисно вказав її невірну адресу, хоча визнав, що помилково вказав неправильний номер будинку, в якому проживає відповідач. Відтак, на думку позивача, ураховуючи, що відповідач була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, тому підстави для задоволення клопотання про застосування строку позовної давності на стадії апеляційного провадження відсутні.

Від відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області та третьої особи Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників. При цьому, як зауважив відповідач Павлівська сільська рада Білопільського району Сумської області, вона визнала позов, а третя особа заявила, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Інші учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, проте від них в установлений судом строк відзив чи письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалою Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 16 квітня 2019 року у якості правонаступника відповідача ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 була залучена спадкоємиця ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 і її пояснення, як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 - про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення оскарженого рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 є відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області 10 липня 2014 року (а.с. 7), а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4, що вбачається з копії спадкової справи.

За життя ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області 06 серпня 2001 року, яким заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 14 червня 1996 року сину ОСОБА_1, позивачу у справі (а.с. 6).

За інформацією Білопільської районної державної контори від 30 липня 2014 року за № 680/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилась (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з поважних причин пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини ним було загублено свідоцтво про його народження, а також відповідачі не надавали йому свідоцтво про смерть матері. На підставі вказаних обставин суд першої інстанції встановив позивачу додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 1216 ЦК України йдеться про те, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Виходячи з вимог статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Закон не містить чітко визначеного поняття поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 послався на те, що строк для прийняття спадщини він пропустив через те, що на час відкриття спадщини ним було загублено свідоцтво про його народження, а також відповідачі не надавали йому свідоцтво про смерть матері.

Разом з тим, матеріалами справи доведено, що позивач до квітня 2014 року не цікавився спадщиною, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, так як з доданих ним документів вбачається, що він лише з квітня 2014 року почав звертатися до правоохоронних органів із заявами про проведення перевірки щодо наявності заповіту, складеного його матір'ю ОСОБА_8 на його користь (а.с. 9, 10, 11).

Крім того, документи, необхідні позивачу для прийняття спадщини, а саме: свідоцтво про його народження та свідоцтво про смерть матері були видані йому повторно лише 10 липня 2014 року (а.с. 7, 8).

У той же час, колегія суддів вважає, що позивач не довів, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів для підтвердження обставин того, що для позивача протягом строку для прийняття спадщини, тобто, з часу відкриття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку зі смертю матері і протягом наступних шести місяців до 26 квітня 2009 року, тобто, коли закінчився вказаний строк, існували причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій для прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_8

При цьому, зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме: відсутність у нього свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть матері, на думку колегії суддів, не є поважними, оскільки спростовуються матеріалами справи, так як позивач відновив вказані документи лише 10 липня 2014 року.

При цьому, твердження позивача про те, що саме відповідачі не надавали йому свідоцтво про смерть матері не підтверджені належними і допустимими доказами, тому є голослівними.

На підставі зазначеного, ураховуючи, що позивач не довів належними і допустимими показами обставини щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У той же час, доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про час і місце розгляду даної справи судом першої інстанції не можуть слугувати обов'язковою підставою для скасування судового рішення, ураховуючи, що стаття 309 Цивільного процесуального кодексу України, чинного на час ухвалення рішення судом першої інстанції, не містила такої обов'язкової підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового із-за того, що особа не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, якщо при цьому вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем позовної давності, як необґрунтовані, оскільки на особисте немайнове право позивача щодо звернення до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позовна давність не поширюється.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в позові відмовлено, тому на позивача покладаються судові витрати зі сплати судового збору, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги у сумі 365 грн 40 коп. (1218 грн * 0,2 * 150%), які необхідно стягнути з позивача на її користь.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3, 4; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах якої діє представник ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 вересня 2014 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Білопільська державна нотаріальна контора Білопільського району, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 365 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко