Справа № 466/7654/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді: Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Борис У.Я.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, -

установив:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить виділити йому такі приміщення в квартирі АДРЕСА_1: житлова кімната під цифрою 5, площею 17,3 кв.м., балкон під цифрою 7, площею 3,4кв.м., кладовка під цифрою 8, площею 1кв.м., гардеробна під цифрою 9, площею 1кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він із ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано 12.02.2018 року. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Перебуваючи у шлюбі подружжя купило квартиру АДРЕСА_2. Відтак, їм належить по 1/2 ідеальної частки квартири.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу вони із відповідачем та дітьми проживають разом у вищезазначеній квартирі, проте не ведуть спільного господарства. Відносини між сторонами не належні. Позивач стверджує, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. У звязку із чим змушений звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 заперечила позовні вимоги позивача в частині виділу йому, окрім кімнати у квартирі, ще інших приміщень. Зазначає, що до усіх кімнат позивач і так має вільний доступ, а до кімнати, в якій він проживає та яку самовільно обладнав замком, їй із дітьми доступ обмежено. Крім того, покликається на те, що до балкону, кладовки і гардеробної, які позивач просить виділити йому у користування, необхідний доступ відповідачу та дітям для зберігання консервацій та одягу. А тому просить виділити позивачу у користування найменшу по житловій площі кімнату, а у решті вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того ствердив, що відповідач створює йому перешкоди у користуванні комунальними послугами.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснила, що позивач має доступ до усіх приміщень у квартирі. В разі, якщо суд задоволить вимоги позивача, вона із дітьми не матиме де зберігати консервацію та одяг, а також не матиме доступу до балкону.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив при вирішенні спору враховувати інтереси дітей.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.02.2018 року. У шлюбі у народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2012 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2.

Згідно з ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після розірвання шлюбу сторони залишилися спільно проживати у вищезазначеній квартирі, проте спільного господарства не ведуть.

Згідно копії технічного паспорту на приватизовану квартиру вбачається, що квартира АДРЕСА_2 складається з 3-х житлових кімнат, житловою площею 60,9 кв.м., в тому числі: 1-ша кімната площею 15,3 кв.м., 2-га кімната 17,3 кв.м., 3-тя кімната - 28,3 кв.м., кухня площею 13,5 кв.м., ванна кімната площею 4,2 кв.м., вбиральня площею 1,4 кв.м., коридор площею 11,8 кв.м., комірки площею 1,0 кв.м. та 1,0 кв.м., балкони площею 3,4 кв.м. та 0,8 кв.м., загальна площа 98,0 кв.м.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України у справі №6-1500 цс 15, стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються встановлення порядку спільного користування квартирою. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обовязковим.

З пояснень сторін по справі вбачається, що на даний момент між співвласниками не вирішено питання встановлення порядку користування квартирою, проте ОСОБА_1 фактично займає житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., а ОСОБА_2 разом із дітьми житлові кімнати площею 15,3 кв.м. та 28,3 кв.м. При цьому встановлено, що кімната, в якій проживає ОСОБА_1 закрита на замок. Ні ОСОБА_2, ні діти не можуть до неї потрапити без згоди позивача або у його відсутності. Інші кімнати та приміщення фактично перебувають у спільному користуванні.

При вирішенні питання про встановлення порядку користування квартирою суд враховує інтереси дітей та керується положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи пояснення сторін, а також фактично встановлений порядок користування квартирою, з метою уникнення посилення конфлікту між сторонами, суд вбачає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в частині надання йому у користування житлової кімнати, загальною площею 17,3 кв.м. А ОСОБА_2 з дітьми відповідно надати у користування житлові кімнати площами 28,3 кв.м. та 15,3 кв.м.

Що стосується позовних вимог про виділення в користування ОСОБА_1 балкону площею 3,4 кв.м., комірки площею 1,0 кв.м., позначеної в технічному паспорті на квартиру під цифрою 8, а також комірки (гардеробної) площею 1,0 кв.м., позначеної під цифрою 9, такі до задоволення не підлягають, оскільки, позивач фактично просить виділити йому у користування допоміжні приміщення загальною площею 5,4 кв.м., в такому випадку відповідачу разом із дітьми залишити лише балкон, площею 0,8 кв.м., що на думку суду є неспівмірним, враховуючи кількість осіб, які користуватимуться даними приміщеннями.

Вищевказані приміщення є приміщеннями спільного користування та в разі виділення позивачу зазначених приміщень ОСОБА_2 та діти будуть позбавлені можливості користування ними. За наведених обставин суд приходить до висновку, що приміщення кухні, коридорів, ванної кімнати, вбиральні, балконів, комірок слід залишити у спільному користуванні сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід позов ОСОБА_1 задовольнити частково, встановити порядок користування квартирою №20 у будинку №1 по вул.Плетенецького у м.Львові, надавши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою 5, площею 17,3 кв.м., ОСОБА_2 надати у користування житлові кімнати, позначені в технічному паспорті цифрами 10 і 4, площами 28,3 кв.м. та 15,3 кв.м. відповідно. Інші приміщення залишити у спільному користуванні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 358, 368, Конвенцією про права дитини, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою №20 будинку №1 по вул.Плетенецького у м.Львові надавши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою 5, площею 17,3 кв.м., ОСОБА_2 надати у користування житлові кімнати, позначені в технічному паспорті цифрами 10 і 4, площами 28,3 кв.м. та 15,3 кв.м. відповідно. Інші приміщення залишити у спільному користуванні.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії СС №416926, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючий за адресою: 79020, м.Львів, вул.Плетенецького, 1/20.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КС №316745, РНОКПП НОМЕР_2, проживаюча за адресою: 79020, м.Львів, вул.Плетенецького, 1/20.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_6