Справа №: 343/2437/18
Провадження №: 2-др/343/3/19
У Х В А Л А

про відмову в ухваленні додаткового рішення

16 квітня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 2657,00 грн. та 2000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, а також в дохід держави стягнуто 768,40 грн.судового збору, в решті позовних вимог відмовлено. Позивач ОСОБА_1 на дане рішення подав апеляційну скаргу. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 27.03.2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, повернуто до Долинського районного суду для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати, зокрема щодо витрат, понесених позивачем за надання правової допомоги.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд даної справи у його відсутності та за відсутності його представника.

Відповідач в судовому засіданні щодо ухвалення додаткового рішення та стягнення з нього на користь позивача відшкодування витрат на надання останньому правової допомоги не заперечив.

Заслухавши думку відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в даній справі відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, а тому в ухваленні такого рішення слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Про те, що судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати, зокрема щодо витрат, понесених позивачем за надання правової допомоги, зазначено і в ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 27.03.2019 року.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.02.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 2657,00 грн. та 2000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, а також в дохід держави стягнуто 768,40 грн. судового збору, в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 40-41).

В мотивувальній частині рішення суду зазначено: «Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача відшкодування витрат на надання правової допомоги, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, оскільки він не надав суду жодних доказів на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу: квитанції про сплату коштів чи прибуткового касового ордера. Долучений до позовної заяви акт-розрахунок виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правої допомоги (а.с. 19), на думку суду, не є належним доказом того, що позивач фактично поніс ці витрати.» (абзац 7 а.с. 41).

Таким чином судом першої інстанції вирішено питання судових витрат, в тому числі вирішено питання щодо витрат, понесених позивачем за надання йому правової допомоги та відмовлено останньому в стягненні таких витрат, оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу, зокрема, квитанції про сплату коштів чи прибуткового касового ордера, про що чітко та ясно зазначено в рішенні суду.

В своїй апеляційній скарзі позивач сам підтверджує факт ненадання суду доказів на підтвердження його витрат на правову допомогу, вказуючи, що він помилково вважав, що квитанція від 03.09.2018 року, яку він долучив до апеляційної скарги, була долучена до матеріалів справи з цивільним позовом.

Суд вважає за необхідне також відзначити, що адвокат Будинкевич М.М. є сином позивача ОСОБА_1

За таких обставин, на думку суду, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, оскільки питання розподілу між сторонами судових витрат вирішено рішенням суду від 15.02.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137,270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: