ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Суми

Справа №584/945/18

Номер провадження 22-ц/816/2636/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника адвоката ОСОБА_3,

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2019 року, ухваленого у складі судді Данік Я.І. в приміщенні Путивльського районного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

11 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив зменшити розмір аліментів, призначених рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 квітня 2007 року, та стягувати з нього на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, відкликавши із Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми виконавчий лист Путивльського районного суду № 2-102/17 від 14 грудня 2010 року.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 квітня 2007 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Наразі, від іншого шлюбу він має двох дітей доньку Кіру, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку Анастасію, ІНФОРМАЦІЯ_3, його доходи є не стабільними. Відрахування 1/4 частини із його заробітку на користь відповідача позбавляє можливості належним чином утримувати дітей від другого шлюбу.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 3 137 грн 60 коп. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2019 року в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів за 2018 рік в розмірі 3 137 грн 60 коп. та 500 грн витрат на правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 понесені ним судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до вимог сімейного законодавства, у разі зміни сімейного стану розмір аліментів може бути зменшений за рішенням суду за позовом платника аліментів. Після розлучення він одружився вдруге і в нього народилося двоє дітей донька Кіра, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька Анастасія, ІНФОРМАЦІЯ_3. У звязку з цим, просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів для здійснення свого батьківського обовязку щодо всіх дітей в однаковій мірі. Також зазначає про безпідставність стягнення з нього витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2 у розмірі 500 грн, оскільки відповідні докази понесених витрат первісному позивачу не були надані.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від ОСОБА_2, в якому вона зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі доводів та вимог позивача і просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 щодо розміру неустойки по сплаті аліментів сторонами не оскаржується і відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2, яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 квітня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8).

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 31 січня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний (а. с. 7)

У 2015 році ОСОБА_1 уклав новий шлюб з ОСОБА_6, з якою у них народилися діти донька Кіра, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька Анастасія, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 11-13).

Згідно довідки виконкому Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області № 207 від 28 серпня 2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з матірю ОСОБА_2 (а. с. 33).

З довідки, виданої виконкомом Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області № 208 від 28 серпня 2018 року, вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 4 058 грн 27 коп. (а. с. 34)

Згідно довідки Мачулищанської сільської ради Путивльського району Сумської області № 198 від 30 серпня 2018 року, ОСОБА_2 не має будь-якої земельної ділянки у власності чи користуванні (а. с. 35).

Також в матеріалах справи мається попередній розрахунок судових витрат, які ОСОБА_2 очікує понести в розмірі 1000 грн за правничу допомогу адвоката (а. с. 42).

З квитанції № 45 від 04 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 сплатила адвокату ОСОБА_7 за надані юридичні послуги 1 000 грн (а. с. 54).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову щодо зменшення розміру аліментів та зустрічного позову в частині збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами не доведені обставини, зазначені у ст. 192 СК України. Вимогу зустрічного позову щодо стягнення суми неустойки за несвоєчасну сплату аліментів суд задовольнив, вказавши, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин несплати аліментів, та у звязку з частковим задоволенням зустрічних позовних вимог, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн витрат на правничу допомогу.

Проте погодитись з висновком суду про відсутність підстав для зміни розміру аліментів не можна, так як він не відповідає обставинам справи.

У ст. 180 СК України йдеться про те, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відмовляючи у зменшенні розміру аліментів, суд не надав належної оцінки змінам, які відбулися у сімейному стані ОСОБА_1

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 18 квітня 2007 року на ОСОБА_1 було покладено обовязок сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання спільної з ОСОБА_2 доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У 2015 році ОСОБА_1 уклав новий шлюб і в нього народилися діти - донька Кіра, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька Анастасія, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свої доводи щодо зміни сімейного стану ОСОБА_1 підтвердив, надавши суду докази створення нової сім'ї та народження дітей.

Тобто, обставиною, якою позивач обґрунтовує свої вимоги для зменшення визначеного розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину, є зміна сімейного стану платника аліментів, внаслідок чого у нього виникли додаткові зобов'язання фінансового характеру щодо забезпечення рівня не тільки першої дитини, але й двох дітей від нового шлюбу. Саме такі підстави для зміни розміру присуджених аліментів й передбачені положеннями ст.192 СК України та помилково не були враховані судом першої інстанції при вирішенні даного спору. Також колегія суддів вважає, що зменшення частки матеріального забезпечення з 1/4 до 1/6 частини від заробітку (доходу) позивача не порушить право спільної з ОСОБА_2 дитини на гідний рівень життя.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, колегія суддів зазначає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. А тому ОСОБА_1 буде зобовязаний сплачувати аліменти в новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили та не менше встановленого діючим законодавством мінімального розміру аліментів, який на даний час становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 89, 263, 264 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не встановив фактичних обставин справи, не надав належної правової оцінки доводам сторін і наданим ними доказам, тим самим дійшов помилково висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зменшення розміру аліментів.

Отже, рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позову ОСОБА_1 з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В той же час не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про безпідставність стягнення з нього на користь ОСОБА_2 частини витрат за правничу допомогу.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 на виконання п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до зустрічної позовної заяви надала попередній розрахунок суми судових витрат, які вона очікувала понести у звязку із розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1 000 грн. В подальшому, до відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, вона надала квитанцію № 45 від 04 жовтня 2018 року про оплату послуг адвоката ОСОБА_7 у розмірі 1 000 грн, в якій зазначено обсяг наданих адвокатом послуг з правничої допомоги. Також нею були надані суду докази направлення вказаних документів засобами поштового звязку ОСОБА_1 (а. с. 53-58).

У звязку з частковим задоволенням зустрічного позову, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тобто суд дотримався вимог процесуального законодавства щодо розподілу судових витрат.

Вимога щодо відкликання виконавчого листа від 14 грудня 2010 року у справі № 2-102/07 також не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Із наданого Зарічним відділом ДВС м. Суми розрахунку № 4 від 31 серпня 2018 року по вказаному виконавчому листу загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по аліментах станом на 01 липня 2018 року складає 72 149 грн 16 коп. (а. с. 31-32)

Отже, підстави для відкликання виконавчого листа № 2-102/07, виданого Путивльським районним судом Сумської області 14 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відсутні, оскільки вказаний виконавчий документ підлягає виконанню до моменту набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру аліментів та, при наявності заборгованості по аліментах, до її погашення боржником.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3; 381; 382; 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2019 року скасувати в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 18 квітня 2007 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В іншій оскаржуваній частині рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

ОСОБА_8