Справа № 419/338/19
Провадження № 2/419/255/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Тимофєєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання неповнолітніх дітей та скасування аліментів, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну місця проживання неповнолітніх дітей та скасування аліментів, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.11.2015 року про встановлення місця проживання малолітніх дітей їх спільні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали за місцем проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, буд. 8 а. У звязку з тим, що на той час вона з батьком дітей не досягли домовленості щодо способів виконання батьками обовязку утримувати дітей та забезпечення їх матеріальних потреб, прийшли до висновку, що таке рішення повинно бути визначене у судовому порядку тому рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.01.2016 року з неї було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно. Всі зазначені речі виникли внаслідок характеру роботи заявника,а саме проходження військової служби. Однак не зважаючи на усі умови, визначені вище зазначеними рішеннями суду, вона як мати неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за піклування про них, сплачувала половину своєї заробітної плати на утримання дітей, жодного разу не переставала спілкуватись з ними, підтримувати позитивний психологічний контакт, регулярно відвідувала їх на дні народження та свята, перебуваючи у відпустці або у звільненні від служби, проживала разом із дітьми.

На теперішній час контракт про проходження військової служби закінчився та вона повернулась до м. Щастя, працевлаштувалась та за згодою ОСОБА_2 діти проживають з нею.

Тому позивач просить суд змінити місце проживання дітей та скасувати стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання з проханням задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи служби у справах дітей Новоайдарської РДА у судове засідання не зявився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 03.11.2015 року про встановлення місця проживання малолітніх дітей їх спільні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживали за місцем проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, буд. 8 а (а.с. 10, 11). У звязку з тим, що на той час вона з батьком дітей не досягли домовленості щодо способів виконання батьками обовязку утримувати дітей та забезпечення їх матеріальних потреб, прийшли до висновку, що таке рішення повинно бути визначене у судовому порядку тому рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.01.2016 року з неї було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно (а.с. 9). Всі зазначені речі виникли внаслідок характеру роботи заявника,а саме проходження військової служби. Однак не зважаючи на усі умови, визначені вище зазначеними рішеннями суду, вона як мати неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за піклування про них, сплачувала половину своєї заробітної плати на утримання дітей, жодного разу не переставала спілкуватись з ними, підтримувати позитивний психологічний контакт, регулярно відвідувала їх на дні народження та свята, перебуваючи у відпустці або у звільненні від служби, проживала разом із дітьми (а.с.12).

Згідно висновку про зміну місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наданого Новоайдарською державною адміністрацією встановлено, що у березні 2019 року було відвідано помешкання ОСОБА_1 та складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов. Під час перевірки умов проживання родини було встановлено,що ОСОБА_1 за реєстрована за адресою: АДРЕСА_1. На думку працівників служби у справах дітей, в квартирі матері створено належні умови для виховання дітей, проживання та повноцінного розвитку дітей.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За ст. 11 Закону України Про охорону дитинства предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених норм Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що у разі зміни місця проживання дитини, коли дитина стає проживати із одним із батьків, з якого стягувалися аліменти на користь другого з батьків, то в даному випадку боржник у виконавчому провадженні про стягнення аліментів має право на звільнення від обов'язку сплати аліментів на утримання дитини.

Суд приходить до висновку, що проживання дітей з матірю ОСОБА_1 і перебування на її повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від них.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про доцільність визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів за рішенням суду № 419/2143/15-ц від 26 січня 2016 року винесеним Новоайдарський районним судом Луганської області.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.150, 160, 161, 179, 273 СК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання неповнолітніх дітей та скасування аліментів, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської РДА - задоволити.

Змінити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначити їх місце проживання разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 від сплати аліментів за рішенням суду № 419/2143/15-ц від 26 січня 2016 року винесеним Новоайдарський районним судом Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В. Б. Мартинюк