ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/322/16

Провадження № 22-ц/818/848/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

за участю секретаря Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_2

відповідачі:

ОСОБА_3

ОСОБА_4

представник ОСОБА_5

третя особа:

Харківська міська рада

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 645/322/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Харківська міська рада про виділ частки жилого будинку з господарськими спорудами в натурі, про визначення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Іващенко С.О., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Харківська міська рада про виділ частки жилого будинку з господарськими спорудами в натурі, про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок літ.«А-1» за адресою м. Харків, вул.Багратіона,34 на праві приватної власності зареєстрований в 1/4 частині за нею; за ОСОБА_3 1/4 частина; за ОСОБА_4 1/2 частина. Право власності за всіма власниками внесено до державного реєстру прав на нерухоме майно. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 555кв.м., ділянка не приватизована. Протягом тривалого часу між нею та відповідачами її колишнім чоловіком ОСОБА_3 та його матірю ОСОБА_4 склалися вкрай неприязні стосунки. У 2013 році вона зверталася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про виділ її частки та визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за спірною адресою. Рішенням суду від 17 лютого 2014 року її позов був задоволений, їй були виділені приміщення, які вона просила. 25 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення скасовано з тих підстав, що для улаштування переобладнань, відповідно до ст.152 ЖК України необхідно рішення виконкому Харківської міської ради, яке нею не було отримано. 12 лютого 2015 року до ст.152 ЖК України були внесені зміни в частині порядку виконання переобладнань в приміщеннях приватного фонду.

З урахуванням уточнень просить: виділити їй в натурі приміщення 1-6 житлову кімнату площею 8,1кв.м., приміщення 1-7 житлову кімнату площею 10,8кв.м., по надвірним будівлям: 1/3 частину огорожі №1, 1/3 частину огорожі №2, 1/3 частину хвіртки №4, розташованих за адресою: м. Харків, вул.Багратіона,34; переобладнання в частині будинку літ. «А-1», яка виділяється їй: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-6, демонтувати віконний проріз у дверний в приміщенні 1-7 та влаштувати подвійні двері в приміщення 1-7 - покласти на неї; перерозподілити ідеальні частки, визначивши її частку 17/100 частин замість 1/4 частини; зобовязати ОСОБА_4 сплатити їй компенсацію в сумі 8197грн., ОСОБА_3 сплатити компенсацію в сумі 49946грн.; визначити порядок користування земельною ділянкою, виділити їй в користування земельну ділянку площею 138,5кв.м., з яких частина земельної ділянки площею 93кв.м. залишається у загальному користуванні, а 107,75кв.м. в її особистому користуванні.

Земельна ділянка відповідно до ідеальної частки з боку приміщень в житловому будинку, які їй виділяються; вселити її до приміщень 1-6, 1-7 житлового будинку по вул. Багратіона, 34; вирішити питання про судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечували.

Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог; розподіл передбачає здійснення певних переобладнань, на які відсутні відповідні дозволи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відмовивши їй у позові суд фактично позбавив її права на користування та володіння належним їй майном. Переобладнання не потребують втручання у несучі конструкції, а тому узгодження не потрібні.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ч.4 ст.120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно з вимогами ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

За правилами ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно вимог ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що житловий будинок , розташований за адресою м.Харків, вул.Багратіона,34 на праві приватної власності зареєстрований : 1/4 частина за ОСОБА_1 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.03.2010р., рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.05.2010р. та ухвали апеляційного суду Харківської області від 08.09.2010р.; за ОСОБА_3 1/4 частина на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6; за ОСОБА_4 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14 грудня 2016 року № 6283/11501/11502, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_7 встановлено, що обємно - планувальне рішення домоволодіння не дозволяє реконструювати житловий будинок таким чином, щоб виділити співвласникам ізольовані житлові й інші приміщення із самостійними виходами, які б відповідали ідеальній частці в праві власності. Враховуючи розташування житлового будинку, планування і розмірів приміщень , його конструктивних елементів, часток співвласників будинку, наданих документів, на розгляд суду можливо запропонувати варіант розподілу житлового будинку з відступом від ідеальної частки співвласників з урахуванням фактичного користування.

Згідно з запропонованим висновком експерта варіант визначає такий розподіл по житловому будинку з надвірними будівлями:

І співвласнику (ідеальна частка 1/2) виділяється : 1-3 коридор площею 5,2 кв.м.; 1-4 житлова кімната площею 8,5 кв.м.;1-5 житлова кімната площею 12,0 кв.м; «Ж» гараж; «Б» сарай; «З» вбиральня; №1 1/3 частина огорожі; №2 1/3 частина огорожі; №3 ворота; №4 1/3 частина хвіртки; №6 Ѕ частина огорожі; № 5 Ѕ частина вигрібної ями ; № 7 1/2 частина ями. При такому розподілі ідеальна частка становить на 51/100 частин;

ІІ співвласнику (ідеальна частка 1/4) виділяється: 1-1 прихожа площею 9,7 кв.м.; 1-2 кухня площею 8,2 кв.м.; 1-8 ванна кімната площею 2,9 кв.м.; 1-9 вбиральня площею 1,3 кв.м.; «а3» тамбур; «Д» сарай; «И» погріб ; №1 1/3 частина огорожі; №2 1/3 частина огорожі; №4 1/3 частина хвіртки; №6 Ѕ частина огорожі; № 5 Ѕ частина вигрібної ями ; № 7 1/2 частина ями. При такому розподілі ідеальна частка становить на 32/100 частин;

ІІІ співвласнику виділяється: 1-6 житлова кімната площею 8,1 кв.м.; 1-7 житлова кімната площею 10,8 кв.м.; №1 1/3 частина огорожі; №2 1/3 частина огорожі; №4 1/3 частина хвіртки. При такому розподілі ідеальна частка становить на 17/100 частин.

Для здійснення запропонованого варіанта розділу в житловому будинку необхідно провести переобладнання в тому числі демонтувати опалювальний та варочні пристрої в приміщенні 1 -2 та влаштувати житлову кімнату. Для виходу із частини будинку в приміщеннях 1-7 та 1-5 переобладнати віконні прорізи у дверні з установкою подвійних дверей.

Житловий будинок підключений до інженерних систем загального користування, втручання в які потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Допитана в судовому засіданні судом першої інстанції експерт ОСОБА_8 пояснила, що у висновку експертизи не зазначено де і як мають бути влаштовані газове опалення, електромережі та водопостачання після реального поділу житлового будинку , оскільки для їх улаштування співвласникам необхідно звертатися до відповідних служб, замовляти та розробляти проекти.

Відповідно до ст.152 ЖК України - виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

При подачі уточнень до позовної заяви ОСОБА_1 було долучено відповіді на її звернення , а саме: лист АК «Харківобленерго» від 20.04.2017р. в якому зазначено, що «у процесі виділення долі в натурі виникає питання щодо розташування та організації розрахункових засобів обліку, яке є істотною умовою діючого договору про користування електричною енергією. Свого часу замовник будівництва виконав узгоджені у встановленому порядку проекті рішення, які відповідали наданим на той час технічним умовам. Узгоджувальна частина проекту передбачала схему електрозабезпечення та обліку електроустановки житлового будинку. Отже внесення змін до проектних рішень (щодо розташування та організації розрахункових засобів обліку) мають відповідати вимогам діючих Державних будівельних норм України»;

лист ПАТ «Харківміськгаз» від 06.05.2017р., в якому вбачається, що в домоволодінні по вул.Багратіона,34 в м.Харкові відкрито особовий рахунок та укладено договір на постачання газу з ОСОБА_4; газове обладнання системи газопостачання встановлено згідно з виконавчо-технічною документацією. ПАТ «Харківміськгаз» рекомендує, що кожний зі співвласників має надати іншому співвласнику дозвіл на прокладку газопроводу по території домоволодіння та внести зміни до технічного паспорта в частині проведення переустаткування своєї квартири та виконати реконструкцію системи газопостачання.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідна розробка та погодження нового проектного рішення щодо цих переобладнань.

Доказів, чи можливо переобладнати газорозподільні системи, а якщо «так», то які роботи необхідно виконати не зазначено.

Згідно висновку передбачено і втручання у несучі конструкції будинку, а саме з віконних прорізів необхідно зробити входи, встановивши двері (подвійні) чи потрібна в такому випадку добудова тамбуру -не зазначено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи мається технічна можливість провести виділ часток усіх співвласників житлового будинку в натурі та запропоновані експертом переобладнання і перепланування в житловому будинку не потребують надання на їх роботу погоджувальних документів відповідних служб, а також що ствердження відповідачки ОСОБА_4 про те , що в даному випадку має місце втручання в несучі конструкції житлового будинку суперечать висновку судової будівельно-технічної експертизи судовою колегією не приймаються.

Що стосується питання вселення ОСОБА_1 в приміщення 1-6,1-7, то як пояснила в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 позивачка просить вселити її саме у ці приміщення при виділенні їх їй.

Тобто ОСОБА_1 не просить її вселити у будинок як співвласника, якого не пускають в будинок.

Нею ставиться питання вселення саме в ці приміщення будинку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони- пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 18 квітня 2019 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_9