УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 753/23412/17

провадження № 61-44581св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О, Мартєва С. Ю., СімоненкоВ.М. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - боржник ОСОБА_4,

заінтересовані особи: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у складі суддів: Кулікової С. В., Волошиної В. М., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування заяви послався на те, що 23 січня 2014 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2007 року в розмірі 1 млн 116 тис. 993 грн 95 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, 2/3 частини якої належить на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4, та 1/3 частина якої належить на підставі договору міни ОСОБА_6, шляхом проведення прилюдних торгів. Зазначене рішення набрало законної сили 5 серпня 2015 року.

7 березня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») на підставі відповідних положень договору іпотеки відчужило зазначений предмет іпотеки у позасудовий спосіб - за рішенням державного реєстратора Сіволіна М. Ю. від 26 березня 2014 року № 11944729.

Листом від 7 березня 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило ОСОБА_4 про відсутність претензій та заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2007 року.

Незважаючи на вказані обставини, 25 травня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало виконавчий лист, на підставі якого постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький ВДВС м. Київ ГТКЮ у м. Києві) від 28 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52352448. 16 червня 2017 року в ході вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист № 753/6416/13, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_4 задоволено: виконавчий лист № 753/6416/13, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року, на виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року, у цивільний справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 25 травня 2016 року, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 тис. 762 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та залишити в силі ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

3 січня 2019 року до суду надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» на касаційну скаргу ОСОБА_4, у якому ТОВ «Кредитні ініціативи» просить залишити постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Верхового Суду від 8 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 753/23412/17 з Дарницького районного суду м. Києва.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд об'єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до положень пункту вісім статті 129 Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Такий підхід до оскарження судових рішень застосованій з огляду на те, що судове рішення яке набрало чинності, зокрема після перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не повинно бути переглянуто та повинно бути виконано сторонами або відповідними органами в установленому законодавством порядку.

Закон України "Про судоустрій та статус суддів" визначає основні завдання діяльності Верховного Суду як найвищого органу у системі судоустрою України, а саме: забезпечення сталості та єдності судової практики.

Порядок та підстави касаційного оскарження судових рішень урегульовано у главі 2 розділу V ЦПК України.

Особливість касаційного провадження полягає перш за все у специфічних об'єктах оскарження.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положення закріпленого в статті 353 ЦПК України (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України).

Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку. Ухвала суду щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України) у цьому переліку не міститься.

Так, постановою від 5 грудня 2018 року в справі №1715/8579/12 (провадження №61-44124св18) з аналогічними вимогами касаційне провадження за скаргою на постанову суду апеляційної інстанції закрито з тих підстав, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положення закріпленого в статті 353 ЦПК України (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України). Оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Водночас, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року в справі №643/6399/14-ц (провадження №61-25282св18), прийнятою за результатами розгляду касаційної скарги на ухвали суду першої та апеляційної інстанцій про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у цивільній справі № 643/6399/14-ц відмовлено та ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року залишено без змін.

Тобто касаційну скаргу розглянуто по суті.

За правилами частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

З огляду на те, що, на думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, є підстави від відступлення від висновку викладеному у постанові постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року в справі №643/6399/14-ц (провадження №61-25282св18), справу слід передати на розгляд об'єднаної палати щодо застосування пунктів другого та третього частини першої статті 389 ЦПК України у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 753/23412/17, провадження № 61-44581св18, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Висоцька

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська