Ухвала

Іменем України

22 квітня 2019 року

місто Київ

справа № 336/5622/18

провадження № 61-6865ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усик Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», державний реєстратор виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Юрій Олексійович,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року у складі судді Щасливої О. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ», банк), державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченка ЮріяОлексійовича про скасування реєстрації права власності і поновлення реєстрації права власності. Зазначали, що 05 червня 2008 року ОСОБА_6 уклала з ПАТ «Перший Український міжнародний банк» кредитний договір на суму 57 000, 00 дол. США, який забезпечений іпотекою належної позивачам на праві власності трикімнатної квартири АДРЕСА_1. 06 липня 2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради у Запорізькій області прийнято рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем на підставі іпотечного застереження, про що було здійснено відповідний запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Посилаючись на те, що рішення державного реєстратора про перехід права власності на спірне майно до банку прийнято з порушенням вимог законодавства, просили задовольнити позову. З метою забезпечення позову просили накласти арешт на спірну квартиру, оскільки банк виставив її на продаж.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку належить ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовувались тим, що між сторонами виник спір з приводу правомірності набуття банком права власності на предмет іпотеки, банк має намір здійснити відчуження спірного майна, що унеможливить виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду засобами поштового зв'язку, АТ «ПУМБ» просило скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про намір банку продати квартиру. Крім того, судом не вирішено питання зустрічного забезпечення позову.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований на упередження можливих несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з'явою, позовним вимогам.

Судами встановлено, що між сторонами існує спір з приводу правомірності набуття банком права власності на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що предметом спору є скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Наведені у касаційній скарзі доводи АТ «ПУМБ» щодо застосування зустрічного забезпечення були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченка Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності і поновлення реєстрації права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик