Справа № 346/360/17
Провадження № 22-ц/4808/504/19
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.

за участі секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею П`ятковським В.І. 4 січня 2019 року в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 14 січня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16 травня 2008 року між нею та Другим Коломийським відділенням ФОД «ОСОБА_2 Аваль» було підписано кредитний договір №014/0037/82/87612, відповідно до якого їй як позичальнику надано у вигляді невідновлюваної кредитної лінії грошові кошти в сумі 15000 доларів США строком до 16 травня 2018 року для використання: кредит під заставу нерухомості. USD IOp ануїтет.

Однак, всупереч вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені постановою Національного банку України 10 травня 2007 року за №168 зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808 у вказаному договорі не зазначено його істотних умов. Так, в пред`явленому для підписання кредитному договорі не було заповнено графи в п. 2.1, п. 4.1, п. 5.1, п. 5.5, а також не надано для підпису ОСОБА_4 №1 (графік надання кредиту), ОСОБА_4 №2 (графік погашення кредиту) та ОСОБА_4 №3 (перелік комісій (тарифів), які передбачені п. 1.2, п. 1.3, п. 1.7, п. 1.8, п. 5.1 спірного договору. Також не було надано повідомлення про Умови кредитування. Тому вважає, що сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов даного договору.

На виконання вказаного договору відповідачем було перераховано, а нею було отримано вказану суму грошових коштів та оплачено з часу підписання вказаного договору на користь відповідача 18582,79 доларів США, з яких на погашення кредиту зараховано 7533,23 доларів США, а на погашення відсотків за користування кредитом зараховано решту суми 11049,56 доларів США.

Вважає, що оскільки на момент підписання спірного договору не було дотримано всіх істотних умов, то сплачені згідно договору платежі, відносяться до безпідставно набутого відповідачем майна, а тому підлягають поверненню, у зв`язку із чим 05 січня 2017 року нею пред`явлено письмову вимогу відповідачу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, однак добровільно повернути отримані кошти відповідач відмовився.

З урахуванням зменшення позовних вимог від 03.05.2017 року позивач просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на її користь безпідставно отримані відсотки за користування кредитом у сумі 103502,87 грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ 3733,37 доларів США.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 4 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані відсотки за користування кредитом у сумі 103502,87 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу Національного банку України 3733,37 доларам США. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль 1035,03 грн. судового збору в дохід Державної судової адміністрації України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», подало апеляційну скаргу, в якій зазначають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

Вказують, що до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться: відповідність змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; достатність цивільної дієздатності у особи, яка вчиняє правочин; вільне волевиявлення учасника правочину і відповідність його внутрішній волі; вчинення правочину у встановленій законом формі; його спрямованість на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України).

Крім того, за своєю правовою природою кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Оскільки факт передання коштів позичальнику відбувся, до 16.03.2015 року вона здійснювала погашення кредиту, тому, на їхню думку, підстави вважати такий договір неукладеним відсутні.

При підписанні даного договору сторони погодили, що досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом Договору.

Зазначають, що поняття «істотні умови договору» та «умови кредитування» не є тотожними.

Більше того, в матеріалах справи наявні підписані позивачем ОСОБА_4 №2 (Графік погашення кредиту), ОСОБА_4 №3 (перелік комісій (тарифів), інших фінансових зобовязань позичальника) та Умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості».

Оцінюючи доводи позивача, суд першої інстанції, не зясував, що здійсненими позивачем на користь відповідача платежами були виключно відсотки за користування кредитом за ставкою 14% річних, які передбачені п. 1.4 договору, а також платежі за тілом кредиту, в той час як уся аргументація позивача зводилась до того, що її не було проінформовано належним чином про інші супутні витрати. За час користування кредитом позивач не здійснювала жодного платежу комісії, пені, хоча нарахування пені проводилось з квітня 2014 року у звязку з порушенням нею умов договору. Про розмір відсоткової ставки позивача було повідомлено належним чином, а тому не можна вважати, що нею були безпідставно виплачені відсотки за користування кредитом.

Що стосується висновку судово-економічної експертизи №05/03, в якому вказано, що загальна сукупна вартість кредиту та реальна відсоткова ставка не визначена в кредитному договорі та в ОСОБА_4 №3 відповідно до вимог Правил, то вважають, що ця обставина не має жодного причинно-наслідкового звязку з висновками суду першої інстанції про безпідставність здійснених позивачем на користь відповідача платежів.

Також вказують, що всі фактично здійснені платежі як за тілом кредиту, так і за відсотками, зазначені в розрахунку заборгованості, в повній мірі відповідають сумам, зазначеним у самому графіку платежів. Тобто позивач чітко знала які суми та на які рахунки вона сплачувала. При цьому, питання щодо виду та призначення платежів, які позивач здійснювала на користь відповідача, на вирішення судово-економічної експертизи не ставилось.

З огляду на наведене просять рішення Коломийського міськрайонного суду від 4 січня 2019 року скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16.05.2008 року між Івано-Франківською ОД «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №014/0037/82/87612, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 15000,00 дол. США, а позичальник зобовязувався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені Договором (а.с. 5-7).

Згідно п. 1.2, пп. 1.2.1 даного Договору кредит надавався на строк до 16.05.2018 року (включно) згідно Графіку надання кредиту (ОСОБА_4 1 до Договору) для використання на: кредит під заставу нерух. USD IOp ануїтет.

Згідно п. 1.4 Договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою 14,00% річних. Додаткові проценти в сумі 2,00% позичальник зобовязувався сплатити кредитору авансом одноразово в день надання кредиту.

Згідно п. 5.1 Договору позичальник зобовязувався здійснювати часткове погашення кредиту щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком, та остаточне погашення отриманого кредиту до 16.05.2018 року.

Як вбачається з копії виписки по рахунку ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» від 11.09.2015 року (особовий рахунок №) ОСОБА_3 була здійснена виплата кредиту на суму 15000,00 доларів США (а.с. 8).

Відповідно до копії Розрахунку заборгованості від 11.09.2015 року за Кредитним договором №014/0037/82/87612 від 16.05.2008 року ОСОБА_3 здійснювала погашення кредиту до 16.03.2015 року та відсотків до 17.01.2015 року. Станом на 11.09.2015 року заборгованість за кредитом становить 7316,27 доларів США (еквівалент в національній валюті по курсу НБУ станом на дату розрахунку 159048,68 грн.), заборгованість за відсотками 670,15 доларів США (еквівалент в національній валюті по курсу НБУ станом на дату розрахунку 14568,42 грн.), нарахована пеня 886,06 доларів США (еквівалент в національній валюті по курсу НБУ станом на дату розрахунку 19262,09 грн.) (а.с. 9-12).

Встановлено також, що 05.01.2017 року позивач звернулася до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» з вимогою про повернення 294912,76 грн., що згідно курсу НБУ становить 11049,56 доларів США як сплачених без достатньої правової підстави, оскільки вважає, що під час підписання Кредитного договору №014/0037/82/87612 від 16.05.2008 року сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов, що передбачені п. 1.7, п. 1.8, п. 2.1, п. 4.1, п. 5.1, п. 5.5, п. 12.4 даного договору, а тому він є неукладеним, таким, що не відбувся (а.с. 13).

Згідно Висновку експерта №05/03 судово-економічної експертизи, складеного 12.10.2018 року судовим експертом ОСОБА_5 на виконання ухвали суду від 27.02.2018 року, Кредитний договір №014/0037/82/87612 від 16.05.2008 року містить посилання на додаток 1 «Графік надання кредиту» (п. 1.2 кредитного договору), додаток 2 «Графік погашення кредиту та інших платежів» (п. 1.3 кредитного договору), додаток 2 «Тарифи кредитора, супутні послуги та інші фінансові зобовязання» (п. 1.7 кредитного договору) та додатки 2, 3 (п. 1.8 кредитного договору та п. 5.1 кредитного договору), тобто додаток 2 в кредитному договорі зустрічається двічі під різними назвами. Графік платежів за період з 16.06.2008 року по 16.05.2018 року, поданий ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», не містить найменування та посилання на кредитний договір, за яким він здійснений, тому дати відповідь на питання чи відповідає графік надання кредиту умовам кредитного договору та вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808 не вбачається можливим. Загальна сукупна вартість кредиту та реальна відсоткова ставка не визначена в даному кредитному договорі та в поданому на дослідження додатку 3 до договору відповідно до вимог Правил (а.с. 169-172).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав, що матеріалами справи підтверджено, що в момент підписання спірного кредитного договору відповідачем не дотримано вимог щодо його істотних умов, тому є підстави вважати, що позивачем здійснювалося виконання зобовязання, яке формально укладеним не було, а тому зайво сплачена сума підлягає поверненню.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 01.12.2005 року, яка діяла на час укладення кредитного договору) визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Тобто, детальний розпис сукупної вартості кредиту не обовязково повинен бути викладений лише як окремий документ. Він може міститися в кредитному договорі або в додатку до нього.

Зі змісту Кредитного договору №014/0037/82/87612 від 16.05.2008 року (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) вбачається, що сторони погодили суму кредиту - 15000,00 дол. США, термін дії кредиту - з 16 травня 2008 року до 16 травня 2018 року, день сплати ануїтетного платежу щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Пунктом 1.4 Договору встановлено розмір процентної ставки - 14,00% річних (а.с. 5-7).

Графік погашення кредиту містить схему погашення тіла кредиту та відсотків, а саме його погашення ануїтетними платежами, що складаються з строкових процентів і строкової суми основного боргу, в сумі 232,90 доларів США щомісячно (а.с. 61-62).

Пунктом 8.2 Кредитного договору сторони погодили, що з укладенням Договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом Договору.

В п. 12.4 Кредитного договору зазначено, що позичальник перед укладенням цього Договору в письмовій формі повідомлений про всі умови споживчого кредитування в «ОСОБА_2 Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року, що підтверджується повідомленням про Умови кредитування, які є невідємною частиною цього Договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.

Наведене підтверджується також долученою до матеріалів справи копією Заяви-анкети на отримання кредиту під заставу від 16.05.2008 року, наданої ОСОБА_3 банку, в якій узгоджено основні відомості про кредит, а також зазначено, що позичальник ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема, щодо мети, для якої кредит буде витрачений, наявних форм кредитування та відмінностей між ними, перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування, формами забезпечення, строку та процентної ставки за кредитом, орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення договору про надання кредиту тощо. Зміст умов кредитування зрозумілий (а.с. 63-64).

Таким чином, позивач була ознайомлена з умовами кредитування, про що свідчать її підписи на кожному аркуші Заяви-анкети на отримання кредиту під заставу, Кредитного договору та Графіку погашення кредиту.

Факт підписання даного Договору стороною позивача не заперечувався.

Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, однак, позивач таким правом не скористалася.

Із копії Розрахунку заборгованості від 11.09.2015 року за Кредитним договором №014/0037/82/87612 від 16.05.2008 року вбачається, що після укладення кредитного договору ОСОБА_3 виконувала договір саме на умовах, визначених договором, сплачуючи платежі у строки та в сумі, вказані в договорі та згідно Графіку погашення кредиту. Зокрема, здійснювала погашення кредиту до 16.03.2015 року та відсотків до 17.01.2015 року (а.с. 8-12).

Також позивач протягом вказаного часу не зверталась до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз'ясненням положень, які були не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

За таких обставин вимоги позивача про повернення безпідставно отриманих коштів з підстав порушення банком законодавства при укладенні кредитного договору не підлягають до задоволення, оскільки позивач володіла інформацією з приводу умов кредитування, не заперечувала проти них та проти підписання даного договору, погодилась на отримання у кредит коштів саме на умовах, визначених договором.

Твердження позивача про те, що вона не підписувала ОСОБА_4 №1 (графік надання кредиту), ОСОБА_4 №2 (графік погашення кредиту) та ОСОБА_4 №3 (перелік комісій (тарифів), інших фінансових зобовязань позичальника) не свідчить про недійсність умов кредитного договору та не підтверджує відсутності обізнаності з усіма його істотними умовами. Крім того, в матеріалах справи наявний Графік погашення кредиту, підписаний позивачем (а.с. 61-62), а всі фактично здійснені нею платежі - це платежі за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, передбаченими п. 1.4 Договору.

Суд першої інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, внаслідок чого рішення місцевого суду не може бути визнане законним й обґрунтованим.

Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» судовий збір, сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 4 січня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки вул. Старогончарна, 42, м. Коломия Івано-Франківської області, 78200) на користь Акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» (, вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011) 1552 грн. 55 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_6