Справа №442/1269/19
Провадження №2/442/676/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань - Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про надання дозволу на виготовлення неповнолітнім дітям проїзного документу на виїзд за кордон без згоди батька та надання тимчасового дозволу неповнолітнім дітям на виїзд за кордон без згоди другого з батьків, -

в с т а н о в и в :

21.02.2019 року, позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування позову покликається на те, що 03 червня 2013 року розірвала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначає, що з часу розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, в зв'язку з чим нею був пред'явлений позов про стягнення аліментів на дітей. Вона докладає максимум зусиль, щоб у їхніх дітей була можливість всебічно розвиватись, вивчати іноземні мови, в зв'язку з чим намагається часто їздити з дітьми за кордон. Однак, відповідач безпідставно не надає їй згоди на виготовлення дітям проїзних документів та виїзд дітей за межі України. При цьому вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову - не наводить. Неодноразово зверталась до відповідача для вирішення питання виїзду дітей разом з нею, але всі її спроби домовитись не приносили позитивного результату, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

21.02.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 07.03.2019 року

07.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

01.04.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.04.2019.

Представник позивача - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Додатково пояснила, що вже зверталась до суду з такими ж позовами у 2014 та у 2017, які судом було задоволено та надано дозвіл на виїзд дітей за кордон.

Представник відповідача ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснила, що її довіритель ОСОБА_3 не заперечує щодо поїздок дітей за кордон, однак хоче, щоб позивачка не чинила йому перешкод у спілкуванні з дітьми.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області - Павловська О.В. в судовому засіданні просила при ухваленні рішення враховувати інтереси дітей.

Вислухавши пояснення сторін, з»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вимогами ст. ст. 13, 76 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 7 та ст. 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується той факт, що ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач), є батьками: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/2751/13-ц від 03 червня 2013 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Приписами ст. 33 Конституції України задекларовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів) піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" та Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-тирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

За змістом п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, проїзний документ дитини є документом, який дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну дитини - громадянина України в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю.

Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-тирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-тирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Таким чином, законодавством України передбачена можливість вивезення дитини за кордон без надання згоди одного з батьків на підставі рішення суду лише за умови зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Так, як встановлено в судовому засіданні, рішеннями Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.11.2014 року та від18.12.2017 року вже надавався дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни Європейського Союзу, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в супроводі уповноваженої особи без згоди батька - відповідача по справі ОСОБА_3

При таких обставинах суд, на підставі аналізу наявних в матеріалах справи доказів та пояснень сторін в судовому засіданні, приходить до висновку, що відповідач з часу звернення позивачки до суду і по даний час зловживає своїми батьківськими правами і ухиляється від надання добровільної згоди на виїзд дітей за кордон. Зважаючи на те, що такий дозвіл відповідатиме інтересам дітей, сприятиме їхньому гармонійному розвитку, адаптації у суспільстві, розширюватиме їхній кругозір, в цій частині вирішення питання про надання згоди на виїзд дитини за кордон без згоди батька необхідне в судовому порядку.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на пастві рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними органами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Задовольняючи позов в частині необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд враховує, що без такого оформлення останні не зможуть здійснити поїздки за кордон, а тому суд приходить до висновку, що для якнайкращого забезпечення інтересів дітей необхідно надати дозвіл позивачці на виготовлення проїзних документів для виїзду дітей за кордон без згоди батька.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон буде сприяти гармонійному розвитку дітей, адаптації у суспільстві, розширюватиме їхній кругозір розвитку, буде відповідати їхнім інтересам, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 154, 155 СК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Надати малолітнім громадянам України - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за межі України, без згоди батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає на АДРЕСА_1

Дозволити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає на АДРЕСА_2 тимчасові поїздки за кордон з дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 строком до 01 червня 2020 рокув Республіку Польща та країни Європейського Союзу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2019 року.

Суддя О.В. Крамар