Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 203/1238/16-ц

провадження № 61-42515св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року в складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з вини відповідача відбулось залиття належного позивачу приміщення, в результаті якого воно було пошкоджено. Відповідно до висновку експерта вартість завданих ОСОБА_1 збитків становить 301 593,76 грн. Вказувала, що неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 100 000 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 301 593,76 грн матеріальної шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року (в складі судді Єдаменка С. В.) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди 250 000 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн, витрати по сплаті судового збору - 2 775,60 грн, а разом - 254 775,60 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у квартирі, в якій відбулось залиття, особові рахунки розділені. Кімната, з якої відбулося залиття приміщення позивача, належить відповідачу, тому саме вона повинна відшкодовувати завдані збитки. Крім того, залиття приміщення позивача відбулося внаслідок неналежного утримання відповідачем свого майна - приладу опалення (радіатору). Вартість завданого збитку встановлена висновком будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи майновий стан відповідача, яка є особою похилого віку, знаходиться на обслуговуванні в Центральному територіальному центрі соціального обслуговування, має середньомісячний доход на рівні прожиткового мінімуму, не має іншого майна, крім квартири, в якій вона проживає, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування норми частини четвертої статті 1193 ЦК України та зменшення розміру відшкодування заподіяної матеріальної шкоди до 250 000 грн.

Крім того, майно позивача пошкоджено на суму великого розміру і остання була позбавлена можливості тривалий час використовувати приміщення магазину, тому їй завдано моральну шкоду. Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди, місцевий суд виходив з принципів розумності та справедливості.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що співвласники квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7.), з якої відбулося залиття приміщення позивача, несуть обов'язок з відшкодування заподіяної шкоди. Проте, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та поклав всю відповідальність лише на ОСОБА_2

Не залучивши інших співвласників квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції порушив їхні права на доведення відсутності вини у заподіянні шкоди, в разі пред'явлення ОСОБА_2 зворотної вимоги до них.

Оскільки апеляційний суд відповідно до процесуального закону позбавлений можливості залучати до участі у справі відповідачів чи третіх осіб, то в задоволенні позову необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що кімнатою, з якої відбулося залиття належного позивачу приміщення користується відповідач, тому саме вона повинна відповідати за завдані збитки. Крім того, майстер по дослідженню та ремонту житлового фонду, який був допитаний як свідок, пояснив, що пошкоджений опалювальний прилад знаходиться в кімнаті ОСОБА_2 Відповідач не заперечувала, що прилад опалення було пошкоджено саме в її кімнаті.

ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не могли бути залучені як відповідачі і на них не могла бути покладена відповідальність за залиття та спричинення шкоди, оскільки вони з юридичних підстав не користувалися житловими кімнатами, які належать ОСОБА_2, та доступу до цих приміщень не мали і не зобов'язані були утримувати разом з відповідачем опалювальне обладнання, яке їм не належить.

Зазначала, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, зокрема вина відповідача у заподіянні шкоди, розмір збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданими збитками.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів. Апеляційний суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дослідив всі надані докази та надав їм оцінку, дійшов правильного висновку про те, що не залучивши до справи інших співвласників квартири, суд першої інстанції порушив їх права на доведення відсутності вини в заподіянні шкоди.

Відповідач вказувала, що її вина у завданні шкоди приміщенню магазину, яке належить позивачу не доведена належними та допустимими доказами, оскільки зовнішнє вікно відповідача у зимовий період не було відкритим. Розмерзання радіатора відбулося через його низьку температуру.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив повноваження експерта на проведення відповідної експертизи, тому вартість завданих збитків не доведено.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 листопада 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № IV на АДРЕСА_1.

У січні 2016 року відбулось залиття належного позивачу приміщення, про що 11 січня 2016 року був складений акт обстеження нежилого приміщення (магазину «Подошва») від 11 січня 2016 року, який підписаний Головним інженером Комунального підприємства «ЖГ Кіровського району» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «ЖГ Кіровського району» ДМР).

Суди також встановили, що приміщення, яке належить позивачу було залито внаслідок того, що в приміщенні вище розташованої квартири АДРЕСА_1 було відкрито зовнішнє скло, що призвело до розмерзання опалювального приладу (радіатору).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано: за ОСОБА_2 - 65/100 частин, за ОСОБА_3 - 36/500 частин, за ОСОБА_4 - 36/500 частин, за ОСОБА_5 - 36/500 частин, за ОСОБА_6 - 36/500 частин, за ОСОБА_7 - 36/500 частин.

Вказаний вище будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі КП «ЖГ Кіровського району» ДМР.

У квартирі АДРЕСА_1 відкрито два особистих рахунки, а саме на ОСОБА_2 (склад зареєстрованих - ОСОБА_2) та на ОСОБА_8 (склад зареєстрованих: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9.).

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 розташована над належним позивачу приміщенням.

Висновком будівельно-технічної експертизи від 17 лютого 2016 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди від залиття приміщення магазину «Підошва», розташованого на АДРЕСА_1 складає 301 593,76 грн з урахуванням ПДВ.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спірні правовідносини у справі виникли з приводу відшкодування шкоди позивачу, завданої залиттям її приміщення магазину з вище розташованої поверхом кімнати відповідача.

Пунктом 9 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), закріплено обов'язок споживача своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Установлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Суди установили факт залиття належного позивачу приміщення магазину, що підтверджується актом обстеження нежилого приміщення (магазину «Подошва») від 11 січня 2016 року, у якому щодо причини залиття зазначено, що в квартирі вище розташованої квартири № 6 на АДРЕСА_1 було відкрито зовнішнє вікно, що призвело до розмерзання опалювального приладу (радіатора).

Розмір завданого збитку встановлена висновком будівельно-технічної експертизи від 17 лютого 2016 року.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Разом з тим, до участі у справі не залучено всіх власників квартири, з якої відбулося затоплення приміщення магазину, що належить позивачу.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання позовної заяви та розгляд справи судом першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що до участі у справі в якості співвідповідача не залучено всіх власників квартири, з якої відбулося затоплення приміщення магазину, що належить позивачу, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що на стадії апеляційного перегляду справи у нього відсутня процесуальна можливість залучити до участі у справі вказаних осіб, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених статтею 303 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).

За таких обставин, доводи касаційної скарги про належний суб'єктний склад учасників справи є необґрунтованими.

Разом з тим, позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом до належних учасників справи, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Доводи касаційної скарги про те, що рішенням місцевого суду не були вирішені питання про права та обов'язки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки цим судовим рішенням вирішено питання про стягнення на користь позивача збитків внаслідок неналежного утримання квартири № 6 на АДРЕСА_1, співвласниками якої є вказані особи та несуть відповідальність перед іншими особами за завдану шкоду внаслідок неналежного утримання цього майна, оскільки відповідно до частини п'ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Не заслуговують на увагу інші доводи касаційної скарги, оскільки у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з неналежним суб'єктним складом учасників справи, а вказані доводи можуть бути перевірені судом у разі пред'явлення позову до належних відповідачів.

Норми матеріального та процесуального права були застосовані судом апеляційної інстанції з дотриманням принципу пропорційності, тобто із забезпеченням належного балансу між інтересами сторін у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому це судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська