Ухвала

Іменем України

22 квітня 2019 року

місто Київ

справа № 754/20340/14-ц

провадження № 61-6905ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув касаційну ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у складі судді Вербової І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 397/709883 від 25 березня 2010 року у розмірі 57 235, 49 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року.

ОСОБА_5, не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, 17 січня 2019 року звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду, разом із клопотанням про поновлення строку, яке обґрунтовувалось тим, що про рішення суду дізнався лише в грудні 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд керувався положеннями статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного руку, крім того, зазначені причини пропуску строку апеляційний суд визнав неповажними.

ОСОБА_5 28 березня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що 22 жовтня 2015 року заявник отримав копію заочного рішення суду першої інстанції та 31 жовтня 2015 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, розгляд заяви було призначено на 30 грудня 2015 року. Однак, станом на грудень 2018 року ОСОБА_5 жодних процесуальних рішень не отримував, про результат розгляду заяви заявнику не відомо. Після отримання інформації про відкрите виконавче провадження, відповідач 19 грудня 2018 року звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва, ознайомився з матеріалами справи та дізнався про результати розгляду заяви.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року задоволено позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 397/709883 від 25 березня 2010 року у розмірі 57 235, 49 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року відмовлено.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Судом апеляційної інстанції встановлено, ОСОБА_5 знав про ухвалення та зміст заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2015 року та звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про перегляд заочного рішення, крім того 30 грудня 2015 року в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення та просив його скасувати.

Проте лише 17 січня 2019 року, тобто більше ніж через три роки з часу постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення суду, заочне рішення було оскаржено ним до апеляційного суду.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик