Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/36/18
Провадження № 2/280/42/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Василенка Р.О.,

секретаря Бех І.О.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача-позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що позичив відповідачу 16745грн. 93 коп. і відповідно було укладено письмовий договір позики з кінцевим терміном повернення боргу до 10.06.2017. Гроші були передані відповідно до п.1.2 Договору відповідно до якого грошові кошти передаються до підписання Договору, що підтверджується підписами сторін в договорі, однак до цього часу борг відповідач не повернула, а тому просить стягнути основну суму боргу в розмірі 16745грн. 93 коп., а також у відповідності до пунктів 3.2 3.4 Договору за несвоєчасне повернення суми позики просить стягнути штраф у розмірі 25% від суми боргу, що складає 4186грн. 48 коп.; пеню подвійну облікову ставку НБУ, що складає 2455грн. 91 коп.; 30% річних, що складає 2849грн. 10 коп.

В ході розгляду справи відповідачем подано зустрічний позов, який прийнятий судом до сумісного розгляду з первісним позовом, про визнання недійсним договору позики від 10 травня 2017 року, в обґрунтування якого зазначила, що оспорюваний договір було вчинено під впливом обману зі сторони ОСОБА_1 і відповідно такий правочин у відповідності до ст. 230 ЦК України визнається недійсним. Також зазначила, що з жовтня 2016 року працювала продавцем в магазині «Вино і тютюн», що розташований в м. Коростишеві по вул. Шевченка,40 та який належить ТОВ «Дельфін» власником якого є ОСОБА_1, вона працювала неофіційно, фактично на роботу була прийнята ОСОБА_5. В травні 2017 року в магазині було проведено ревізію за результатами якої виявлено недостачу і керівник ОСОБА_1 вимагав в неї та напарниці по роботі погасити недостачу, а оскільки вона непричетна до виявленої недостачі, то відмовилась її покривати та повідомила, що в подальшому не буде працювати в магазині. При цьому ОСОБА_1 повідомив їй, що суму недостачі буде списано під час звільнення з роботи ОСОБА_5, але їй необхідно лише формально підписати договір позики, який не буде нести ніяких зобовязань, таким чином вона будь-яких коштів від ОСОБА_1 не отримувала і повіривши останньому підписала договір позики, а тому останній вчинено під впливом обману.

В судовому засіданні позивач-відповідач та його представник свої позовні вимоги підтримали, зустрічний позов не визнали та пояснили, що відповідач-позивач позичила гроші про що було складено письмовий договір позики, однак до цього часу не повертає, обставини зазначені в зустрічній позовній заяві є неправдивими, відповідач-позивач дійсно працювала в магазині продавцем, однак ніяких недостач не було, остання сама звернулась до нього щодо позики грошей і відповідно він позичив гроші. Просять позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач-позивач та її представник вимоги за первісним позовом не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що фактично позики грошей не було, в магазині виявили недостачу і позивач-відповідач сказав підписати договір позики сказавши що це формально, а тому просить в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Допитана свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона була оформлена на роботу в магазині на прохання її знайомої відповідача позивача по справі ОСОБА_3, а фактично працювала остання. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що в магазині була недостача яку відповідач-позивач відмовилась сплачувати, щодо укладення договору позики їй нічого невідомо, ОСОБА_3 нічого не розповідала про позику.

Допитана свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що працює в магазині належному позивачу-відповідачу продавцем, де також працювала і відповідач-позивач, знає, що ОСОБА_7 хотіла позичити гроші на якійсь магазин, більше їй нічого невідомо, в 2017 році була ревізія, однак ніяких недостач не було.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що між позивачем-відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем-позивачем ОСОБА_3 10.05.2017 року укладено договір позики, згідно якого позивач-відповідач передав відповідачу-позивачу 16745,93грн., які остання зобовязалась повернути до 10.06.2017 року і цей борг не повернутий, що підтверджується наявністю в позивача-відповідача оригіналу договору позики від 10.05.2017.

Сторонами дотримано вимог ст.ст.1046,1047 ЦК України, а тому суд вважає, що договір позики мав місце, а у відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а як встановлено судом, то зобовязання відповідач-позивач не виконала.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

У відповідності до п.3.2, 3.3, 3.4 вказаного договору позики позичальник в разі невиконання або неналежного виконання положень даного договору несе відповідальність за несвоєчасне (неповне) повернення позики, сплачує позикодавцеві штраф в розмірі 25% від суми богу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу, сплачує 30% річних від суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань.

Враховуючи викладене, то первісні позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу, пені та 30% річних підлягають до задоволення.

В частині стягнення штрафних санкцій первісні позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки у відповідності до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань свідчить про недотримання положень закріплених у ст. 61 Конституції України.

Вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, однак суду не надано доказів щодо введення відповідача-позивача в оману при укладенні вищевказаного договору позики, який останньою підписано, зрозуміла суть та викладені в цьому договорі положення, що свідчить про те, що відповідач-позивач знала про укладення саме договору позики, а також свідок ОСОБА_6 підтвердила, що недостач в магазині не було, а тому такі твердження відповідча-позивача спростовані дослідженими доказами.

На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача понесені останнім судові витрати-704 грн. 80 коп. судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 61 Коституції України, ст.16,1046,1047,ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 203 ЦК України,-

ухвалив:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( прож. в ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (прож. в ІНФОРМАЦІЯ_2, код НОМЕР_2) - 16745,93грн. основної суми боргу, 2455грн. 91 коп. пені та 2849,10грн. (30% річних), а всього 22050грн.94коп. боргу за договором позики від 10.05.2017 року та 704грн. 80коп. судових витрат. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 10.05.2017 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.04.2019.

Суддя Р.О. Василенко