Справа № 204/2885/19
Провадження № 2/204/1072/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява передана мені, судді Самсоновій В.В., 19 квітня 2019 року цивільною канцелярією суду.

Ознайомившись з позовною заявою, вважаю, що вона підлягає поверненню позивачеві з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи випливає і підтверджується самим позивачем, що відповідач є громадянином ОСОБА_3 Республіки Німеччина, який не має зареєстрованого місця проживання в Україні. Зареєстрованим місцем його проживання є: ОСОБА_3 Республіка Німеччина, м. Нюрнберг (зазначено самим позивачем).

Відповідно же до положень ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна держава-учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи пункт 1 статті 6 цієї Конвенції, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Зокрема Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradellev. France // Series AN 253-B).

Вищенаведені обставини вказують на те, що позовну заяву ОСОБА_1 належить повернути, оскільки її підсудність визначено позивачем, а не ухвалою судді Верховного Суду.

При цьому, вважаю необхідним розяснити позивачеві, що враховуючи положення ст. 29 ЦПК України, вона повинна звернутися до Верховного Суду з приводу визначення суддею зазначеного суду питання підсудності даної справи.

Вищевказане підтверджується й усталеною практикою Верховного Суду, зокрема ухвалою останнього від 14 лютого 2018 року у справі 132/3515/17.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачеві для виконання вимог ст. 29 ЦПК України, в частині визначенні підсудності даної справи суддею Верховного Суду.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова