Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 405/4080/16-ц

провадження № 61-889 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного краєзнавчого музею;

представник Кіровоградської обласної ради - Білий Ігор Павлович;

представник Кіровоградського обласного краєзнавчого музею - Агапєєва Наталія Юріївна;

відповідачі: Кіровоградська міська рада, ОСОБА_5;

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2017 року у складі судді Іванової Л. А. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., Черненка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року керівник Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного краєзнавчого музею звернувся до суду з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_5 про визнання рішення міської ради частково недійсним та визнання договору оренди землі недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі пункту 6.3 рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2001 року № 1304 Кіровоградському обласному краєзнавчому музею 29 квітня 2002 року видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 605,3 кв. м для розміщення музею по АДРЕСА_1, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1635. На вказаній земельній ділянці розташований будинок побудови початку ХХ століття, який є пам'яткою архітектури місцевого значення, охоронний номер 302-КВ, згідно з розпорядженням Представника Президента України в Кіровоградській області від 26 січня 1993 року № 15, затвердженим розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 28 грудня 2004 року.

У 2015 році дирекцією Кіровоградського обласного краєзнавчого музею замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру. Після проведення геодезичних робіт по АДРЕСА_1 у м. Кіровограді встановлено, що Кіровоградською міською радою частину земельної ділянки, що належить музею на праві постійного користування, без її вилучення в установленому законом порядку передано в оренду ОСОБА_5

Так, пунктом 86 рішення Кіровоградської міської ради від 31 січня 2006 року № 1693 «Про врегулювання земельних відносин» погоджено місце розташування та надано ОСОБА_5 згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років площею 245 кв. м (у тому числі по угіддях: 245 кв. м - землі одно- та двоповерхової житлової забудови) по АДРЕСА_1 під розміщення адміністративно-комерційного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови за умови погодження із службами міста.

Пунктом 64 рішення Кіровоградської міської ради від 28 лютого 2006 року № 1757 «Про врегулювання земельних відносин» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, акт визначення збитків та надано ОСОБА_5 в оренду на 49 років земельну ділянку площею 245 кв. м земель одно- та двоповерхової житлової забудови по АДРЕСА_1 під розміщення адміністративно-комерційного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови.

На підставі вказаного пункту рішення міської ради 23 жовтня 2007 року між Кіровоградською міською радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 245 кв. м забудованих земель одно- та двоповерхової житлової забудови для розміщення адміністративно-комерційного комплексу по АДРЕСА_1 строком на 49 років. Договір оренди зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 жовтня 2007 року № 99.

Прокурор вважав пункт 64 рішення Кіровоградської міської ради від 28 лютого 2006 року № 1757 про погодження проекту землеустрою ОСОБА_5 таким, що суперечить вимогам чинного на час прийняття рішення законодавства, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до особливо цінних земель, а питання про вилучення її частини з постійного користування Кіровоградського обласного краєзнавчого музею Кіровоградською міською радою не вирішувалося. Крім того, зазначав, що на час прийняття Кіровоградською міською радою рішення про передачу земельної ділянки в оренду були відсутні висновки землекористувача, органу по земельних ресурсах, природоохоронного і санітарно-епідеміологічного висновку, органу архітектури та охорони культурної спадщини та висновок державної землевпорядної експертизи, оскільки вказані висновки були одержані після прийняття рішення міської ради.

Ураховуючи викладене, прокурор просив суд визнати недійсним пункт 64 рішення Кіровоградської міської ради від 28 лютого 2006 року № 1757 «Про врегулювання земельних відносин» та договір оренди землі від 23 жовтня 2007 року № 659, укладений між Кіровоградською міською радою та ОСОБА_5 щодо земельної ділянки, загальною площею 245 кв. м, для розміщення адміністративно-комерційного комплексу по АДРЕСА_1, зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 жовтня 2007 року за № 99.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня

2017 року у задоволенні позову керівника Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради, Кіровоградського обласного краєзнавчого музею відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 в оренду здійснювалося за рахунок земель житлової та громадської забудови. Всі уповноважені органи, а саме: Кіровоградське міське управління земельних ресурсів, управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин Кіровоградської міської ради, Кіровоградсько-Олександрівський відділ екологічного контролю державного управління екології та природних ресурсів в Кіровоградській області, Кіровоградська міська санітарно-епідеміологічна станція, відділ охорони культурної спадщини, туризму та курортів управління культури і туризму Кіровоградської обласної державної адміністрації, регіональна служба охорони та реставрації пам?яток містобудування та архітектури Кіровоградської обласної державної адміністрації у своїх висновках підтвердили правомірність відведення земельної ділянки у тих розмірах та межах, що були визначені проектом землеустрою, а укладення договору оренди відбулося після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації та розроблення і погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Прокурором не надано технічної документації із землеустрою, на підставі якої відводилася земельна ділянка, що перебуває у постійному користуванні Кіровоградського обласного краєзнавчого музею.

Суд вважав, що земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні у Кіровоградського обласного краєзнавчого музею, і земельна ділянка, яка надана в оренду ОСОБА_5, знаходяться за різною адресою. Доказів накладання меж земельних ділянок прокурором не надано.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда

від 28 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Кіровоградською міською радою було порушено процедуру затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки висновки землекористувача, органу по земельних ресурсах, природоохоронного і санітарно-епідеміологічного висновку, органу архітектури та охорони культурної спадщини та висновок державної землевпорядної експертизи були отримані після прийняття рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою спірної земельної ділянки. Проте рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним. Отже, зазначені порушення були допущені не з вини ОСОБА_5, а тому визнання пункту 64 рішення міської ради, як і спірного договору оренди, недійсними з цих підстав є безпідставним. Доказів накладання меж спірних земельних ділянок прокурором не надано.

При цьому суд послався на положення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо захисту права власності та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2019 року заступник прокурора Кіровоградської області подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2001 року № 1304 видано державний акт НОМЕР_1 від 29 квітня 2002 року, яким Кіровоградському обласному краєзнавчому музею передано на праві постійного користування земельну ділянку площею 605,3 кв. м для розміщення музею по АДРЕСА_1

Рішень про вилучення з постійного користування Кіровоградського обласного краєзнавчого музею частини земельної ділянки не приймалось, такі рішення з Верховною Радою України не погоджувались, зміни до державного акту на право користування не вносились, погодження постійним землекористувачем не надавалось.

Прокурор зазначав, що лист державного підприємства «Кропивницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 12 жовтня 2017 року за № 01/18-1250, відповідно до якого висновки про перетинання меж спірних земельних ділянок передчасні, має виключно інформаційний характер, оскільки інститут не уповноважений здійснювати контроль за використанням та охороною земель, спеціаліста інституту було залучено до проведеної Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області перевірки для надання консультацій з технічних питань.

Уповноваженим суб'єктом по здійсненню контролю за використанням та охороною земель є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким відповідно до акту обстеження земельної від 09 жовтня 2017 року ділянки № 377-ДК/560/АО/Ю/01-17, проведеного державними інспекторами з контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області встановлено, що частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,0245 га, яка використовується ОСОБА_5, а саме: площа 0, 0147 га перетинається із земельною ділянкою площею 0,0605 га, яка відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 29 квітня 2002 року № 1635 передана Кіровоградському обласному краєзнавчому музею.

Вважав, що суди безпідставно та без наведення відповідних мотивів відхилили як неналежні надані прокурором докази накладення меж спірних земельних ділянок, а саме: державний акт на право постійного користування Кіровоградським обласним краєзнавчим музеєм землею серії НОМЕР_1 від 29 квітня 2002 року, як доказу перебування спірної землі у титульному володінні музею, а також паспорту об'єкта культурної спадщини з графічними матеріалами (картографічні основи) й фотофіксаціями, акту обстеження земельної ділянки від 09 жовтня 2017 року № 377-ДК/560/АО/Ю/01-17 та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 09 жовтня 2017 року № 377-ДК/412/АП/09/01-17 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, схем проведених комунальним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» геодезичних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1, які засвідчують факт накладення (перетину у просторі) земельних ділянок, які знаходяться у користуванні Кіровоградського обласного краєзнавчого музею та ОСОБА_5

Земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні музею і на якій розміщена пам?ятка архітектури місцевого значення, відноситься до земель історико-культурного призначення, розпорядження якими здійснюється за погодженням з Верховною Радою України (частина перша статті 150 ЗК України).

Рішення про вилучення спірної земельної ділянки у землекористувача - Кіровоградського обласного краєзнавчого музею, міською радою не приймалось.

А тому, на думку прокурора, пункт 64 оскаржуваного рішення міської ради та договір оренди, укладений із ОСОБА_5 від 23 жовтня 2007 року, є недійсними.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 405/4080/16-ціз Ленінського районного суду м. Кіровограда.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2001 року № 1304 «Про надання, вилучення, оформлення, інвентаризацію, користування земельними ділянками» узгоджено матеріали інвентаризації та закріплено за Кіровоградським обласним краєзнавчим музеєм в постійне користування земельні ділянки: площею 0, 121 га по АДРЕСА_1) (пункт 6.3 рішення).

На підставі вказаного рішення Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2001 року № 1304 Кіровоградському обласному краєзнавчому музею видано державний акт на право постійного користування землею серії АДРЕСА_1 від 29 квітня 2002 року, а саме: земельною ділянкою, площею 605, 3 кв. м, для розміщення музею по АДРЕСА_1 який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1635.

По АДРЕСА_1 у м. Кропивницькому Кіровоградської області розташований будинок побудови початку XX століття (сучасне призначення - сховище фондів Кіровоградського обласного краєзнавчого музею), який є пам'яткою архітектури місцевого значення, охоронний номер 302-КВ згідно з розпорядженням Представника Президента України в Кіровоградській області від 26 січня 1993 року № 15, затвердженим розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 28 грудня 2004 року № 792-р.

Згідно з пунктом 13 Паспорта об?єкта культурної спадщини площа земельної ділянки становить 605,3 кв. м (державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1 від 29 січня 2002 року, реєстраційний номер № 1635, рішення сесії Кіровоградської міської ради від 28 грудня 2001 року № 1304). Загальна площа забудови - 251, 99 кв. м; загальна площа приміщень - 188,35 кв. м, загальний об'єм будівлі - 1 208,32 кв. м. Будівля фондосховища розташована в межах квартальної забудови, утвореної АДРЕСА_1. Земельна ділянка межує: з північно-східної сторони - земельна ділянка сусідньої приватної будівлі НОМЕР_3; з південно-східної сторони - територія громадської та житлової забудови по вул. Володарського; з південно-західної сторони - територія громадської будівлі, яку орендує третя міська лікарня; з північно-західної сторони - проїзна частина вул. АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 86 рішення Кіровоградської міської ради від 31 січня 2006 року № 1693 «Про врегулювання земельних відносин» погоджено місце розташування та надано ОСОБА_5 згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років площею 245 кв. м (у тому числі по угіддях: 245 кв. м - землі одно- та двоповерхової житлової забудови) по АДРЕСА_1 під розміщення адміністративно-комерційного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови за умови погодження із службами міста.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 28 лютого 2006 року № 1757 «Про врегулювання земельних відносин» (пункт 64) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, акт визначення збитків та надано ОСОБА_5 в оренду на 49 років земельну ділянку площею 245 кв. м земель одно- та двоповерхової житлової забудови по АДРЕСА_1 під розміщення адміністративно-комерційного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови.

23 жовтня 2007 року між Кіровоградською міською радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі № 659, за яким останньому передано у строкове платне користування земельну ділянку площею 245 кв. м для розміщення адміністративно-комерційного комплексу, яка знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Кіровограді. Договір оренди землі укладено строком на 49 років, який зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 жовтня 2007 року за № 99.

Відповідно до листа Кіровоградського обласного краєзнавчого музею від 05 січня 2016 року № 01-07-02 дирекцією Кіровоградського обласного краєзнавчого музею у 2015 році було замовлено у комунального підприємства «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» виготовлення відповідної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Після проведення комунальним підприємством «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» геодезичних робіт по АДРЕСА_1, виявлено, що без відома та без погодження обласним краєзнавчим музеєм меж земельних ділянок суміжним користувачам, вилучено частину земельної ділянки закладу на користь іншої особи, оскільки рішенням Кіровоградської міської ради від 28 лютого 2006 року № 1757 ОСОБА_5 передано земельну ділянку площею 245 кв. м, яка знаходиться не у дворі житлового будинку, а на земельній ділянці відділу фондів обласного краєзнавчого музею.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заступника прокурора Кіровоградської області підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 19 ЗК України (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про музеї та музейну справу» у редакції на час виникнення спірних правовідносин на території, відведеній для музею, забороняється діяльність, що суперечить його функціональному призначенню або може негативно впливати на стан зберігання музейного зібрання, а також інша діяльність, яка є несумісною з діяльністю музею як закладу культури.

Згідно зі статтею 53 ЗК України визначено, що до земель історико- культурного призначення належать: землі історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові) кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і пам'ятні місця, пов'язані з історичними подіями; городища, кургани, давні поховання, пам'ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів; архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів, споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, садово-паркові комплекси, фонова забудова.

Стаття 150 ЗК України визначає склад особливо цінних земель і регулює порядок їх вилучення.

За змістом статті 150 ЗК України землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель і можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України. Погодження матеріалів вилучення (викупу) земельних ділянок особливо цінних земель, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, провадиться Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, Київської і Севастопольської міських рад.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 ЗК України, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Правове регулювання вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної чи комунальної власності, закріплене у статті 149 ЗК України.

Згідно із частинами першою-третьою статті 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, у порушення статей 263, 382 ЦПК України суди на зазначені вимоги закону уваги не звернули, не перевірили доводів прокурора про те, що спірна земельна ділянка належить до земель історико-культурного значення, яка була передана у постійне користування Кіровоградському обласному краєзнавчому музею, про що видано державний акт від 29 квітня 2002 року, у встановленому статтею 150 ЗК України порядку у землекористувача (Кіровоградського обласного краєзнавчого музею) не вилучалась, не дослідили наявних у матеріалах справи доказів, зокрема: акт обстеження земельної ділянки від 09 жовтня 2017 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства об?єкта - земельної ділянки від 09 жовтня 2017 року (а.с. 242-244 т. 1), ситуаційну схему земельної ділянки (а.с. 112, 113, т. 1), не надали зазначеним доказам належної правової оцінки.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суди послались на те, що ним не доведено накладання меж спірних земельних ділянок. Разом з тим судова земельно-технічна експертиза у справі проведена не була, право на її ініціювання сторонам не роз'яснено. Отже, ці висновки ґрунтуються на припущеннях, що заборонено (частина п?ята статті 81 ЦПК України).

Посилання апеляційного суду на статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо захисту права власності та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року без перевірки вказаних вище обставин є передчасним.

Крім того, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Перший Протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Першого Протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого Протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов'язані з вибуттям земель з державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень не може давати оцінку чи переоцінку наданим учасниками справи доказам, а тому не може ухвалити власне рішення, відтак, прохання касаційної скарги про ухвалення нового рішення не може бути задоволено.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2017 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк