Справа № 2-25/11 Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/811/616/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справа Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Мікуш Ю.Р., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

ОСОБА_4, представника ОСОБА_5-М.Є. ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_5-М.Є., ОСОБА_11 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В подальшому позивачі ОСОБА_2 С та ОСОБА_8 подали доповнення до позовної заяви, просили стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 заборгованість у розмірі 79 950 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 04.04.2003 між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку № 17 по вул. Дорошенка в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, згідно даного договору він зобов»язувався сплатити на користь ОСОБА_11 92 743 грн. При цьому ОСОБА_11 зобов»язувався передати йому недобудований будинок. Крім цього в усній формі ОСОБА_8 домовився з ОСОБА_11 про завершення ним будівництва будинку по вул. Дорошенка, 17 в с. Зимна Вода. Загальна вартість будинку та додаткових робіт була ними визначена в сумі 50 000 доларів США, з яких 20 000 доларів США він передав ОСОБА_11 в день підписання договору 04.04.2003, що ОСОБА_11 частково визнав під час проведення слідчим Пустомитівського РВ УМВСУ у Львівській області ставки віч на віч з ОСОБА_8 з приводу заяви ОСОБА_11 про крадіжку. Крім того, 26.07.2003 ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 додатково 15 000 доларів США, про що свідчить розписка про отримання грошей, написана ОСОБА_11 У липні 2003 року ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_8 про те, що йому не вистачає грошей для повного облаштування будинку і запропонував передати безоплатно в якості оплати за завершення будівництва квартиру АДРЕСА_2, яку вони оцінили в 18 000 доларів США, Оскільки ОСОБА_11 не в повному обсязі виконав будівельні роботи по будівництву будинку, просив повернути йому 15 000 доларів США, але останній грошей йому не повернув. Просили стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 суму заборгованості в розмірі 79 950 грн, що відповідало на той час 15 000 дол. США, які він передав ОСОБА_11І у 2003 році.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.12.2013 провадження у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 І-М.Є., ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (а.с.189-190 т.1).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 31 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 заборгованість в розмірі 79950 грн. в межах спадкового майна.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 по 48 грн. 58 коп. з кожного сплаченого судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року заяву представника ОСОБА_5 ОСОБА_12 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 грудня 2013 року залишено без задоволення.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачі не надали доказів порушення ОСОБА_11 строків будівництва та не довели, що купівля-продаж квартири повязана із виконанням зобовязань по іншому договору.

Вказує, що у пункті 2 договору купівлі-продажу квартири від 26 червня 2003 року вказано, що продаж вчинено за 14 573 грн, які повністю отримані продавцем від покупця до підписання цього договору. Крім того, обставини укладення та виконання договору від 26 червня 2003 року були встановлені рішенням Апеляційного суду Львівської області від 03 травня 2012 року. Щодо порушення ОСОБА_11 строків завершення будівництва на які покликається позивач, зазначає, що згідно пункту 4 договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 04.04.2003 продаж проводився за 92 743 грн з яких 30 000,00 грн отримано продавцем до підписання цього договору а 62 743 грн покупець зобов`язувався прийняти готівкою до 01.10.2003. Пунктом 5 вказаного договору передбачено що право власності на придбаний незавершений будівництвом житловий будинок виникає у покупця з моменту повного розрахунку за цим договором, а ОСОБА_8 27.08.2004 оформив право власності на будинок. Просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції залучено до участі у справі ОСОБА_3 Семенівну- правонаступника ОСОБА_8А, який помер 26.03.2015.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_5-М.Є. ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки рішення суду є законним та обгрунтованим.

Представник ОСОБА_10 ОСОБА_13 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та ОСОБА_10, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_9 в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_11, спадкоємцями якого є відповідачі по справі, згідно розписки від 26 липня 2003 року отримав від позивача ОСОБА_8 15 тис доларів США, які не повернув. Дані кошти були передані позивачем ОСОБА_8 ОСОБА_11 на підставі усної домовленості між ними, за умовами якої останній мав здійснити добудову будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області. Однак, даний будинок є і надалі незавершеним будівництвом.

Проте з такими висновками погодитись не можна.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 04 квітня 2003 року було укладено договір купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області, який нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1395 (а.с.6 т.1). Процент готовності незакінченого будівництвом житлового будинку становить 65%. Відповідно до п.4 цього договору продаж будинку проведено за 92 743 грн, з яких 30 000 грн отримано продавцем до підписання договору, а 62 743 грн покупець зобов»язався передати продавцеві до 01.10.2003. Пунктом 5 цього договору передбачено, що невиконання умов договору щодо проведення розрахунку є підставою для його розірвання.

Також у матеріалах справи наявна розписка від 26 липня 2003 року, видана ОСОБА_11, згідно із якою він отримав від ОСОБА_8 15 000 доларів США в рахунок договору № 973686.

На одному з екземплярів договору купівлі-продажу від 04 квітня 2003 року міститься заява ОСОБА_11 від 10.12.2003, якою він ствердив, що отримав від ОСОБА_8 повний розрахунок за проданий незакінчений будівництвом будинок і претензій матеріального характеру до нього не має (а.с. 49-50 т.2).

14 січня 2011 року ОСОБА_11 помер.

Його спадкоємцями за законом є відповідачі по справі: ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_5- М. Є.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

При цьому, майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину (ч. 4 ст. 1231 ЦК України).

Як було зазначено в ч. 1 ст. 224 ЦК Української РСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 цього Кодексу було визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За приписами 153 ЦК Української РСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Форма договору визначалася ст. 154 цього Кодексу. Так, коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачі як на підставу позовних вимог покликалися на те, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 була домовленість щодо здійснення добудови будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області, що фактично є , на думку колегії, відносинами підряду, котрі регулювалися положеннями Глави 28 ЦК Української РСР.

Так, згідно положень ст. 332 цього Кодексу за договором підряду підрядчик зобов'язується виконати на свій риск певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Як зазначалося у ст. 333 ЦК Української РСР, громадянин може прийняти на себе виконання роботи за договором підряду лише у випадках, не заборонених законом, і при умові виконання цієї роботи особистою працею.

Такий договір в матеріалах справи відсутній. Позивачами не надано доказів досягнення між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 згоди по всіх істотних умовах договору. Не містить умов щодо необхідності здійснення ОСОБА_11 добудови будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області і договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 04 квітня 2003 року.

Відповідно до ч. 1, ч.4 ст. 60 ЦПК України, 2004 року, чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 2 ст. 59 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачами не доведено обставин щодо укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 договору підряду щодо здійснення останнім добудови будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області, а також отримання ОСОБА_11 в рахунок виконання цих робіт від ОСОБА_8 15 000 доларів США, і неналежного виконання ним своїх зобов'язань за цим договором, висновки суду першої інстанції про задоволення позову, зокрема, з тих підстав, що відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за спадкодавця (ОСОБА_11І.) не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, та зроблені внаслідок невірного застосування норм матеріального права і з порушенням норм процесуального, отже є невірними. У зв'язку із чим оскаржуване рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє як доказ укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 договору підряду щодо здійснення останнім добудови будинку № 17 по вул. Дорошенка у с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області розписку надану ОСОБА_11 26 липня 2003 року, оскільки така видана на виконання умов укладеного між цими громадянами договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 04 квітня 2003 року.

При цьому колегія суддів під час розгляду справи враховує мотиви судового рішенння у справі № 2-9/09 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8, з участю третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_14 про розірвання договору купівлі-продажу; зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_8 до ОСОБА_5-М.Є, з участю третьої особи ОСОБА_15, про визнання недійсним договору купівлі-продажу; позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_16, Пустомитівського РЕС про усунення перешкод, стягнення моральної шкоди, яким відмовлено у визнанні недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, на який на підтвердження своїх позовних вимог посилалися позивачі.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_8 заборгованості в розмірі 79 950, 00 грн, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 грудня 2013 року скасувати, постановити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_8, правонаступником якого є ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 19.04.2019

Головуючий

Судді