РІШЕННЯ

Іменем України

01.04.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Петрівни до ОСОБА_2, про встановлення факту належності спадкодавцю частини квартири на праві спільної сумісної власності, виділення часток та визнання права власності на 2/3 частини нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту належності спадкодавцю частини квартири на праві спільної сумісної власності, виділення часток та визнання права власності на 2/3 частини нерухомого майна.

26 червня 2017 року помер батько заявника - ОСОБА_3, який постійно до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У шестимісячний строк заявник звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48590278 від 31.07.2017 р. Спадкова справа №61010805 і ОСОБА_4 Петрівна є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 06 грудня 1996 р., яке видане виконкомом Львівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №897 від 06.12.1996 р., дійсно належить на праві спільної сумісної власності квартира №85, що знаходиться по вул. Пулюя, буд 21 у м. Львові наступним особам: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/2565 від 02.03.2018 р.

В порядку, визначеному ст.1273 ЦК України, протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу для прийняття спадщини, ОСОБА_1 Петрівна не заявляла про відмову від прийняття спадщини.

Приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частину квартири: АДРЕСА_1, у звязку із розбіжністю у написанні по-батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на частину квартири, а саме:

?Згідно свідоцтва про смерть спадкодавець зазначений, як ОСОБА_3 «ІЛАРІОНОВИЧ»;

?Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру спадкодавець значиться, як ОСОБА_3 «ВАРІОНОВИЧ»

Однак, факт належності ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності частини квартири №85, що знаходиться по вулиці Пулюя, будинок 21 в м. Львів доводиться документально наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи те, що співвласниками квартири АДРЕСА_2 являються 3 (три) особи то є усі підстави вважати, що кожному співвласнику належить по 1/3 (одній третій) частині нерухомого майна.

Таким чином, 1/3 (одна третя) частина квартири належить відповідачці по справі ОСОБА_2; 1/3 (одна третя) частина належить ОСОБА_5 (новий запис по-батькові відповідно до проведених змін «Іларіонович»); 1/3 (одна третя) частина належить ОСОБА_5 (нове прізвище «Ремус») ОСОБА_1 Петрівні.

Загалом, з урахуванням частки належної спадкодавцю, заявниці належить по праву 2/3 (дві третіх) частини вказаного нерухомого майна (квартири), що є підставою для визнання за нею право власності на дане майно із подальшим правом проведення державної реєстрації прав на нерухомість.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримає в повному обсязі та просить такі задоволити. Проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст.4ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII, надалі ЦПК,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1ст. 5 ЦПК,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що 26 червня 2017 року помер ОСОБА_3, який постійно до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Крупнцької сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 16.01.2018 р. №70.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 06 грудня 1996 р., яке видане виконкомом Львівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №897 від 06.12.1996 р., дійсно належить на праві спільної сумісної власності квартира №85, що знаходиться по вул. Пулюя, буд 21 у м. Львові наступним особам: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Вищевказані обставини також підтверджуються довідкою Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/2565 від 02.03.2018 р.

Судом встановлено, що згідно постанови Приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу ОСОБА_7, про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 січня 2018 р., ОСОБА_4 Петрівні відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частину квартири: АДРЕСА_1, у звязку із розбіжністю у написанні по-батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на частину квартири, а саме:

?Згідно свідоцтва про смерть спадкодавець зазначений, як ОСОБА_3 «ІЛАРІОНОВИЧ»;

?Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру спадкодавець значиться, як ОСОБА_3 «ВАРІОНОВИЧ»

Встановлення факту належності ОСОБА_3 частини квартири на праві спільної сумісної власності необхідно ОСОБА_4 Петрівні для оформлення спадщини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 02 грудня 2002р. (реєстр. №1221), прізвище заявниці було замінено з «Дуля» на «Ремус» ОСОБА_1 Петрівна.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії І-ГЮ №467524, яке видане Крупецькою сільською радою Червоноармійського району Рівненської області 12 травня 1978 року, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №15, батько заявниці значиться, як ОСОБА_3 «ВАРІОНОВИЧ».

Згідно свідоцтва про народження (повторне) Серії 1-ГЮ №175361, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області 11 червня 2004 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №15 від 28 квітня 1978 року, батько заявниці значиться, як ОСОБА_3 «ІЛАРІОНОВИЧ».

Видача повторного свідоцтва про народження із заміною відомостей про батька заявниці з «ВАРІОНОВИЧ» на «ІЛАРІОНОВИЧ» була проведена, у звязку із тим, що 02 грудня 2011 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області на підставі висновку від 22 травня 2004 року Франківського районного відділу РАЦС м. Львова були внесенні зміни до відомостей актового запису на Іларіонович, відомості про батька заявниці ОСОБА_3 (Варіоновича) змінено з Варіон на Іларіон, що підтверджується Виятгом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін №8 від 01.02.2018р.

Крім того, із наявної довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої за №12/3341, ОСОБА_5 одержав ідентифікаційний номер: НОМЕР_1. Згідно картки фізичної особи-платника податків, виданої за №К125/334169, ОСОБА_3 одержав ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Із наявного свідоцтва про загальнообовязкове державне соціальне страхування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, записаний під №. Згідно пенсійного посвідчення Серії ААИ №052216 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, записаний під №.

Вказані документи підтверджують той факт, що присвоєний ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 належав ОСОБА_3 та раніше рахувався за ОСОБА_5, що повністю доводить той факт, що це є одна і та ж особа.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, передбачено, що способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України, передбачено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Положенням частини 1 статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, співвласниками квартири АДРЕСА_2 являються 3 (три) особи то є усі підстави вважати, що кожному співвласнику належить по 1/3 (одній третій) частині нерухомого майна.

Таким чином, 1/3 (одна третя) частина квартири належить відповідачці по справі ОСОБА_2; 1/3 (одна третя) частина належить ОСОБА_5 (новий запис по-батькові відповідно до проведених змін «Іларіонович»); 1/3 (одна третя) частина належить ОСОБА_5 (нове прізвище «Ремус») ОСОБА_1 Петрівні.

Загалом, з урахуванням частки належної спадкодавцю, заявниці належить по праву 2/3 (дві третіх) частини вказаного нерухомого майна (квартири), що є підставою для визнання за нею право власності на дане майно із подальшим правом проведення державної реєстрації прав на нерухомість.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства також те, що відповідач позов в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,200, 223,247,263,265, ,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 Петрівни до ОСОБА_2, про встановлення факту належності спадкодавцю частини квартири на праві спільної сумісної власності, виділення часток та визнання права власності на 2/3 частини нерухомого майна,- задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 26 червня 2017 року, на праві спільної сумісної власності частини квартири №85, що знаходиться в м. Львів по вул. Пулюя, будинок 21 відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 06 грудня 1996 року, яке видане виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження №897 від 06.12.1996 року.

Виділити частки із майна, що є у спільній сумісній власності у квартирі №85, що знаходиться в м. Львів по вул. Пулюя, будинок 21, наступним чином:

- 1/3 (одну третю) частину квартири ОСОБА_2;

- 1/3 (одну третю) частину квартири ОСОБА_3;

- 1/3 (одну третю) частину квартири ОСОБА_1 Петрівні.

Визнати за ОСОБА_1 Петрівною, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, право власності на 2/3 (дві третіх) частини квартири №85, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пулюя, будинок 21, яка складається із: 1/3 (однієї третьої) частини нерухомого майна належного спадкодавцю ОСОБА_3, померлому 26 червня 2017 року, спадкоємцем якого за законом є його дочка ОСОБА_1 Петрівна та 1/3 (однієї третьої) частини нерухомого майна належного ОСОБА_1 Петрівні на праві спільної сумісної власності.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач ОСОБА_1 Петрівна (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, 79000, м.Львів, вул.Пулюя, 21/85).

Відповідач ОСОБА_2 (20.04.1952 р.н, ІПН НОМЕР_3, м.Львів, вул.Пулюя, 21/85).

Повний текст рішення складено 10 квітня 2019 року.

Суддя Ванівський Ю.М.