Справа № 600/599/17
Справа № 2/600/56/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив: визнати за ним право власності на будинковолодіння за адресою: вул. Жовтнева, 1, с. Теофіпілка, Козівського району, Тернопільської області, до якого входить: житловий будинок (А), загальною площею 69,6 м.кв, житловою площею 45,9 м.кв, сарай (Б), площею 37,2 кв.м., сарай (В), площею 20,1 кв.м., огорожа (№1) та хвіртка (№2).

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 17.10.1988 року померла його баба ОСОБА_3. Його бабі належав житловий будинок на вул. Жовтнева, 1 в с. Теофіпілка, Козівського району Тернопільської області. Проте, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав йому було відмовлено, оскільки «свідоцтво про право особистої власності» видане на імя його баби після її смерті 22.02.1989 року. Вказує, що вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3 і є єдиним її спадкоємцем, так як його батько помер 08.09.2005 року. На підставі вказаного просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 07.07.2017 року відкрито провадження у цій справі та призначено попереднє судове засідання у ній.

Позивач та його представник у підготовче засідання не зявилися, однак подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, а справу слухати у їх відсутності (а.с.51, 91, 92).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Козівського району Тернопільської області у підготовче засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутності, щодо позову заперечень немає (а.с.89).

Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Оскільки учасники справи, які були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи в підготовче засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання позову відповідачем, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою:вул. Жовтнева, 1, с. Теофіпілка, Козівського району, Тернопільської області належав ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.02.1989 року та довідкою Козівського РБТІ №80 від 26.08.2016 року (а.с.6, 8, 87).

Позивач ОСОБА_1 є внуком померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії І-АГ №1366609 від 25.12.1970 року (а.с.86) та копією свідоцтва про народження його батька ОСОБА_4 серії І-ЯК №1195705 від 11.03.1966 року (а.с.85)

ОСОБА_3 померла 17.10.1988 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ИД №273162 від 18.10.1988 року (а.с.83).

08.09.2005 року помер батько позивача і син ОСОБА_3 ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №016927 від 18.11.2005 року (а.с.82).

ОСОБА_4 був одружений із Вакулою (дошлюбне прізвище «Балда») ОСОБА_5, яка померла 24.03.2016 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження серії VI-УР №445561 від 17.03.1966 року та свідоцтва про смерть серії І-ИД №200945 від 24.03.2016 року (а.с.84, 81).

Згідно з довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Козівського району Тернопільської області №128 від 11.04.2019 року ОСОБА_1 вступив в управління спадковим майном після смерті баби ОСОБА_3, котра померла 18.10.1988 року, доглядає та розпоряджається спадковим будинком, що «по вул. Жовтнева, 1 с. Теофіпілка Козівського району Тернопільської області, фактично, постійно проживає у ньому без реєстрації місця проживання» (а.с.77).

Відповідно до довідок №125 та №126 виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Козівського району Тернопільської області від 11.04.2019 року ОСОБА_4, який помер 08.09.2005 року, був зареєстрований та постійно проживав у спадковому будинку за адресою вул. Жовтнева, 1 с. Теофіпілка Козівського району Тернопільської області. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_6 (а.с.78). При цьому, ОСОБА_6, яка померла 24.03.2016 року також була зареєстрована та постійно проживала у спадковому будинку за цією ж адресою. На день її смерті з нею не був зареєстрований, але постійно проживав її син ОСОБА_1 (а.с.79).

Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Крім того, ч.1 ст.392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на підставі вищевказаного, враховуючи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 померли, а ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину після їхньої смерті, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.392 ЦК України, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на вул. Жовтневій, 1 у с. Теофіпілка, Козівського району Тернопільської області, задовольнивши при цьому його позов.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 77, 81, 141, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Жовтнева, 1, с. Теофіпілка, Козівського району, Тернопільської області, до якого входить: житловий будинок (А), загальною площею 69,6 м.кв, житловою площею 45,9 м.кв, сарай (Б), площею 37,2 кв.м., сарай (В), площею 20,1 кв.м., огорожа (№1) та хвіртка (№2).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1; паспорт серія МС №572323, виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 28.07.1999 року.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Козівського району Тернопільської області; місцезнаходження: вул. Мічуріна, 31, с. Теофіпілка, Козівський район, Тернопільська область; .

Суддя О.Б.Гриновець