КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 289/1088/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2149/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: СоколовоїВ.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Селезньової Т.В. 23 квітня 2018 року у м. Бровари, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2615/1007/71-018, укладеного 19 жовтня 2007 року між АКБ «TAC - Комерцбанк» і відповідачем, в загальній сумі 52269,34 доларів США, з якої 41581,99 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 10687,35 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що банк видав відповідачу кредит, який неналежним чином виконує зобов'язання за договором і допустив прострочення у платежах і заборгованість у вказаній сумі. Первісний кредитор АКБ «TAC-Комерцбанк» відступив право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором ПАТ «Сведбанк», який свою чергу відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк». На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги ПАТ «Альфа-Банк», в тому числі і за кредитним договором укладеним з ОСОБА_2, таким чином ПАТ «Альфа-Банк» набув статусу нового кредитора за вимогою до ОСОБА_2 і має право вимагати від неї виконання умов договору і сплати заборгованості.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у відповідача вказана заборгованість за тілом кредиту відсутня, оскільки позивач у іншій цивільній справі між тими самими сторонами, за таким самим позовом, подавав заяву про примирення з відповідачем, який в добровільному порядку виконав вимогу позивача, тобто таким чином підтвердив факт відсутності заборгованості позичальника у вказаній в позовній заяві сумі. Таким чином, станом на день винесення вказаної ухвали, була відсутня заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом у вказаній сумі, тобто сума заборгованості сплачена і дана вимога позивача позичальником (відповідачем) була виконана добровільно.

Оскільки з 23 березня 2015 року відповідач не має заборгованості по кредиту, як строкової так і простроченої, а також враховуючи, що станом на 23 березня 2015 року була відсутня і заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом, то відсутні підстави для нарахування процентів за подальший час, тобто після 23 березня 2015 року. Тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за процентами.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням ПАТ «Альфа-Банк», його представником подано апеляційну скаргу. В апеляційні скарзі вказується на незаконність, рішення у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції надав оцінку, як доказу, ухвалі Радомишильського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року у справі № 289/2189/14-ц, за якою останній задовольнив заяву представника ПАТ «Альфа-Банк» про залишення позову без розгляду у зв'язку з чим прийшов до висновку, що відповідач в добровільному порядку виконав вимогу позивача (справа №289/2189/14-ц), що є доказом відсутності заборгованості по кредиту станом на дату винесення даної ухвали, і відповідно відсутні заборгованість по кредиту і по процентам та відсутні підстави для подальшого нарахування процентів. Представник позивача не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки заява про залишення позову без розгляду не є належним доказом по справі, оскільки не містить інформацію щодо повного погашення заборгованості по Кредитному договору. Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, як з боку позичальника так і з боку Банка які підтверджували б факт повного погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Крім того зазначає, що відповідач не погоджуючись із наданим Банком розрахунком заборгованості за кредитним договором, повинен надати до суду свої розрахунки заборгованості та копії платіжних документів в обгрунтування повного погашення її заборгованості за Кредитним договором чого не зробила. Вищенаведене свідчить про те, що ухвалене у справі рішення ґрунтується виключно на припущеннях, а не на доказах відповідно до норм ст. 81 ЦПК України, а тому ухвалене рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на те, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року є законним і обґрунтованим ухваленим на підставі повного і всебічного з'ясуванням обставин справи. Зазначає, що суд правомірно прийшов до висновку, що заборгованість у відповідача відсутня.

Враховуючи вищевикладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2. - адвокат Лавренчук М.І. заперечували проти доводів апеляційної скарги, після оголошення перерви не з'явилась, участь в судових дебатах не приймала.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку визначеному процесуальним законодавством, причини неявки суду не повідомив, а тому його неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року ОСОБА_2 подала заяву-анкету на отримання кредиту у Акціонерному комерційному банку «ТАС - Комерцбанк» (т. 1 а.с. 10,11).

Між Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» і ОСОБА_2 19 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір № 2615/1007/71-018, відповідно до умов якого банк надав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 62198,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,5 % річних строком по 19 жовтня 2032 року включно (т.1 а.с. 3-5).

Відповідно до п.5.1.1 договору позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, у порядку та строки, встановлені цим договором, а також сплату неустойок та відшкодування банку збитків у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Відповідно до п.6.1.4 банк має право вимагати погашення заборгованості у повному обсязі (кредиту, нарахованих процентів, неустойок, збитків).

Відповідно до п. 10.5 банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника.

З заяви на видачу готівки №2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року вбачається, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» видало ОСОБА_2 кредит згідно договору № 2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року у сумі 62198,00 доларів США, еквівалент у гривнях 314099,90 грн., отримувачем пред'явлений паспорт, у заяві міститься підпис одержувача, виконавця, контролера, касира (т.1 а.с. 9)

У подальшому Акціонерний комерційний банк «ТАС - Комерцбанк» відступив право вимоги за кредитними договорами ПАТ «Сведбанк», а той за договором купівлі - продажу прав вимоги від 25 травня 2012 pоку, додатку № 1 договору «Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги» відступив ПАТ «Дельта Банк» право грошової вимоги, в тому числі, до ОСОБА_2 за кредитним договором №№ 2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року (т.1 а.с. 17-35).

З договору купівлі - продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, акту приймання - передачі кредитних файлів № 2 встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» відступив ПАТ «Альфа - Банк» право грошової вимоги, в тому числі, до ОСОБА_2 за кредитним договором № 2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року (т.1 а.с. 36-45).

Таким чином, позивач набув право вимоги за кредитним договором № 2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року.

Судом також встановлено, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа - Банк» і ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року, яким п.5.1 розділу 5 кредитного договору доповнено підпунктом 5.1.12, згідно якого позичальник зобов'язався надати банку оригінали документів, що підтверджують право власності та здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, протягом 2 днів з моменту отримання від банку вимоги про їх надання. Всі інші умови кредитного договору залишено без змін (т. 1 а.с. 6).

До матеріалів справи долучена вимога ПАТ «Альфа - Банк» про дострокове повернення ОСОБА_2 кредиту, у зв'язку з наявною заборгованістю станом на 01 липня 2016 року у розмірі 56986,10 доларів США, позичальнику роз'яснено, що у випадку не задоволення вимоги у 30 - денний строк, банк може розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави (т.1 а.с. 15).

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано суду розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 01 липня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором №2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 52269,34 доларів США, з якої: 41581,99 доларів США - заборгованість за кредитом; 10687,35 доларів США - заборгованість за відсотками (т.1 а.с. 14).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогам ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З наведених вище обставин вбачається наявність договірних зобов'язань між сторонами у справі і, зокрема, укладення між ними додаткової угоди до кредитного договору свідчить про визнання відповідачем прав позивача, як нового кредитора.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, протягом дії кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування ним, у неї виникла заборгованість за кредитним договором №2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року, яка станом на 01 липня 2016 року становить 52269,34 доларів США. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем, який складений та завірений уповноваженою особою Банку відповідно до вимог чинного законодавства та не спростований відповідачем в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Однак відповідач наявність заборгованості не визнавала, посилаючись на відсутність, і недоведеність заборгованості позивачем. При цьому відповідач посилалась на те, що стягнення з ОСОБА_2 вказаної заборгованості за кредитним договором №2615/1007/71-018 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 41581,99 доларів США вже було предметом судового розгляду і ухвалою суду Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року позов ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором був залишений без розгляду, а провадження у справі закрито. Підставою такого вирішення справи зазначено те, що відповідач в добровільному порядку виконав вимогу позивача (справа № 289/2189/14-ц).

Вказана обставина прийнята судом першої інстанції як доказ відсутності заборгованості за кредитом і за процентами в цілому.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, виходячи з загальних норм цивільного процесу, суд має повно і всебічно з'ясувати всі обставини справи, надати їм правову оцінку та вирішити спір з урахуванням принципу верховенства права, принципів справедливості, змагальності і диспозитивності та ін.

З цією метою судом апеляційної інстанції було витребувано з Радомишльського районного суду Житомирської області матеріали цивільної справи №289/2189/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Судом апеляційної інстанції оглянуто та досліджено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про залишення позову без розгляду від 09 січня 2015 року, яка надійшла до суду першої інстанції 13 січня 2015 року. У вказаній заяві представник Банку - Міхніцький Г.Ю. просив суд залишити без розгляду позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення з останньої на користь Банку заборгованості по кредитному договору. До вказаної заяви долучено копію довіреності на представництво інтересів.

Клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з примиренням з відповідачем, який в добровільному порядку виконав вимогу позивача, як вказав у своїй ухвалі Радомишльський районний суд Житомирської області, вказана заява не містить. Тобто, таке клопотання представником Банку не заявлялось. А отже обставини добровільного виконання відповідачем вимог позивача не є підтверджені.

Матеріали цивільної справи №289/2189/14-ц та матеріали цивільної справи №289/1088/16-ц доказів, які б підтверджували добровільне виконання відповідачем вимоги Банку про погашення заборгованості за кредитним договором, не містять.

Слід також звернути увагу на те, що ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 березня 2015 року, на яку посилається відповідач, одночасно було залишено без розгляду позовну заяву позивача і було закрито провадження у справі, що суперечить нормам ЦПК України. На це звернув увагу суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у цій справі за заявою відповідача.

До того ж, в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А в даному випадку мала місце ухвала суду з процесуальних питань, якою не вирішувалась справа по суті.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявністю порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи наявність договірних зобов'язань, наявність заборгованості відповідача перед позивачем , розмір якої не спростований в ході розгляду справи, заявлені позовні вимоги є обґрунтовані, і підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини справи, не визначився з межами заявлених позовних вимог, що потягло за собою невірні висновки суду та невірне застосування норм права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позовних вимог.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу та позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 49446, 05 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 52269 доларів США 34 центів, з яких: 41581 доларів США 99 центів заборгованість за кредитом; 10687 доларів США 35 центів заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 49446, 05 грн.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6; ; МФО 300346, п/р №0004)

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 17 квітня 2019 року.