Справа № 266/2204/16-ц
Провадженя№ 2/266/23/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2019 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря Макогон С.Б.,
представника позивачки ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
державного виконавця Алдунової А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про визначення суми заборгованості по аліментах,
Позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду із позовними вимогами до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів.
ОСОБА_5 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у уточненому позові, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 до відкритого судового засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що позивачка ОСОБА_5 її колишня невістка. ОСОБА_4 її син, з ним стосунки нормальні. У 2015 р. вона почала перераховувати аліменти на користь ОСОБА_5 за проханням сина. Вона спочатку посилала аліменти на ім'я ОСОБА_5 поштовим переказом на її домашню адресу, але пізніше позивачка подзвонила та попросила перераховувати на картковий рахунок у банку. У банку вона дізналася, що від імені сина перераховувати аліменти вона не зможе, тому вона перераховувала від свого імені. Коли долар піднявся, ОСОБА_5 сказала, що виплати, які вона їй перераховувала не є аліментними, а є допомогою. Вона не могла платити аліменти за сина, бо звільнилася з роботи та не отримувала доходу. Допомагала ОСОБА_5 чим могла, продуктами. Син їй дзвонив, попереджав, що переказує їй кошти для аліментів, через «Ощадбанк», щоб вона в подальшому перевела їх ОСОБА_5 як аліменти на утримання сина. Коли почалися скандали, вона знову почала перераховувати аліменти ОСОБА_5 поштовим переказом на домашню адресу.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 08.06.2016 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів та призначено попереднє судове засідання на 22.06.2016 р. о 08-30 год.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 08.06.2016 року відкрито провадження по цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення суми заборгованості по аліментах та прийнято його до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів.
Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та неустойки за не сплату аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 в грудні 2001 р. зареєстрували шлюб.
Згідно свідоцтва про народження, серія І-НО №618931, виданого повторно Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 11.02.2015 р., ОСОБА_8 народився 30.03.2003 р., про що зроблено відповідний актовий запис №106. Батьки: ОСОБА_4 батько, ОСОБА_13 мати (а.с.18).
У 2004 р. шлюб між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 розірваний.
Згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 17.11.2004 р. №2-4773, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі ј частини з всіх видів його заробітку щомісяця, але не менш Ѕ неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 09.11.2004 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого 17.11.2004 р. видано виконавчий лист (а.с.7, 8-9).
Згідно довідки КЗ ММР «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Маріуполя» від 16.09.2016 р., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на «Д» обліку в дитячій поліклініці ЦПМСД №2 з діагнозом: часто і тривало хворіє простудними захворюваннями. Вторинна кардіопатія з порушенням режиму. Вегето-судинна дистонія по гіпотонічному типу. Потребує в подальшому «Д» нагляді, лікування, санаторно-курортному лікуванні (а.с.70).
Згідно ч.2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Згідно листів Управління ДВС у Донецькій області ГТУЮ від 06.11.2018 р. №Г-342-2226, Г-342-2197, зазначену заборгованість за виконавчим листом №2-4773 державним виконавцем помилково визначено, виходячи із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості з відрахуванням податків (а.с.187-188, 201-207).
Отже, державний виконавець Приморського ВДВС при розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5,за період з 21.03.2014 р. по 31.12.2018 р., не врахував сплачені аліменти відповідачем, згідно квитанцій від 03.03.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2015 р. в сумі 1000 грн., 23.06.2015 р. в сумі 1500 грн., 03.09.2015 р. в сумі 1500 грн., 04.12.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2016 р. в сумі 800 грн., 23.06.2016 р. в сумі 1700 грн. (а.с.50-53), всього 9500,00 грн. та помилково визначив дану заборгованість з відрахуванням податків.
Крім того, відповідачем на користь позивачки сплачено аліменти: згідно відмітки у трудовій книжці АМ №491175 на ім'я ОСОБА_4, довідки про доходи, виданої ТОВ «Ейч АР ОСОБА_9» від 15.11.2016 р., ОСОБА_4 працює докером механізатором комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах в ТОВ «Ейч АР ОСОБА_9», нарахована заробітна плата травень 2014 р. 262,49 грн., нарахована заробітна плата червень 2014 р. 2294,62 грн., нарахована заробітна плата липень 2014 р. 3201,09 грн., сплачені аліменти 654,20 грн., нарахована заробітна плата серпень 2014 р. 4143,93 грн., сплачені аліменти 654,20 грн. (а.с.104, 105); згідно квитанції від 03.03.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2015 р. в сумі 1000 грн., 23.06.2015 р. в сумі 1500 грн., 03.09.2015 р. в сумі 1500 грн., 04.12.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2016 р. в сумі 800 грн., 23.06.2016 р. в сумі 1700 грн. (а.с.50-53);згідно довідок, виданих ТОВ «СМУ «Донспецремонт» №21/19 від 21.09.2018 р., №02/11 від 02.11.2018 р., ОСОБА_4 з 06.06.2018 р. по 04.10.2018 р. працював ТОВ «СМУ «Донспецремонт»; згідно довідок, виданих ТОВ «СМУ «Донспецремонт» №02/11 від 02.11.2018 р., заробітна плата ОСОБА_4 становить: 25 днів червень 2018 р. - 3635,56 грн.; липень 2018 р. 4786,01 грн., утримано 1962,27; серпень 2018 р. 5482,19 грн., утримано 2247,70 грн., вересень 2018 р . 3751,23 грн. , утримано 1538,00 грн.; жовтень 2018 р. 1786,78 грн., утримано 732,68 грн.
Також, в судовому засіданні встановлено, що мати відповідача ОСОБА_9 перед позивачкою ОСОБА_5 не має ніяких зобов'язань ні за рішенням суду, ні за будь-яким договором, а тому здійснені нею платежі на її користь - 03.03.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2015 р. в сумі 1000 грн., 23.06.2015 р. в сумі 1500 грн., 03.09.2015 р. в сумі 1500 грн., 04.12.2015 р. в сумі 1500 грн., 07.04.2016 р. в сумі 800 грн., 23.06.2016 р. в сумі 1700 грн. (а.с.50-53), суд враховує, як аліменти, сплачені за виконавчим листом №2-4773 від 17.11.2004 р., виданим Приморським районним судом м.Маріуполя Донецької області.
Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо наявності та розміру заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про необхідність вирішення цього питання судом.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Згідно із частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.
Отже, порядок виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем наявний спір про розмір заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим судом здійснено її розрахунок за період з 21.03.2014 р. по 31.12.2018 р. без відрахування податків та врахуванням сплачених відповідачем ОСОБА_4 сум аліментів, також утримених аліментів із заробітної плати та сплачених аліментів матір'ю відповідача ОСОБА_9, а саме:
періоддохідрозрахунокнарахованосплачено
06.20142294,622294,62:4573,660,00
08.20144143,93(1,5%-3,6%-15%)=4143,93-832,93=3311:4827,75 719,20
всього 7573,331373,40
з 06.06.2018 по 30.06.20183635,56-податок на доходи ф.о. 654,40-війс.збір=2926,632926,63:4=731,66 731,66:30=24,39 24,39*25=609,75 609,752000,00
07.20184786,01- податок та ін.об.пл.861,48=3924,53 3924,53:4 981,131962,27
08.20185482,19 податок та ін.об.пл.986,79=4495,40 4495,40:4 1123,852247,70
09.20183751,23 податок та ін.об.пл.675,24=3075,99 3075,99:4 7691538
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 пені за несплату аліментів, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів, нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4ст.263 ЦПК України.
Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, здійснений судом.
Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 31.12.2018 року.
Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом'якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.
Таким чином розрахунок заборгованості по пені виглядає наступним чином:
з 21 березня 2014 р. 10 днів 286,20*1%*1321=3780,70 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 286,20 грн.,
травень 2014 р. 31 день 385,80*1%*1281=4942,10 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 385,80 грн.,
червень 2014 р. 30 днів, 573,66*1%*1250=7170,75грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 573,66 грн.,
серпень 2014 р. 31 день 108,55*1%*1220=1324,31 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 108,55 грн.,
квітень 2015 р. 30 днів 97,75*1%*1008=985,32 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 97,75 грн.,
лютий 2016 р. 29 днів 1257,25*1%*793=9969,99 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 1257,25 грн.,
березень 2016 р. 31 день 1257,25*1%*764=9605,39 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 1257,25 грн.,
квітень 2016 р. 30 днів 229,25*1%*733=1680,40 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 229,25 грн.,
травень 2016 р. 31 день 1359,25*1%*703=9555,53 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 1359,25 грн.,
вересень 2016 р. 30 днів 558,25 *1%*610=3405,33 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 558,25 грн.,
листопад 2016 р. 30 днів 595,25*1%*580=3452,45 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 595,25 грн.,
грудень 2016 р. 31 день 595,25*1%*=550=3273,88 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 595,25 грн.,
січень 2017 р. 31 день 802,25*1%*519=4163,68 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 802,25 грн.,
березень 2017р. 31 день 1822,25*1%*488=8892,58 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 1822,25 грн.,
червень 2017 р. 30 днів 2384,75*1%*396=9443,61, в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2384,75 грн.,
липень 2017 р. 31 день 2275,50*1%*366=8328,33, в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2275,50 грн.,
вересень 2017 р. 2275,50*1%*335=7622,93 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2275,50 грн.,
жовтень 2017 р. 31 день 2479,50*1%*305=7562,48 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2479,50 грн.,
листопад 2017 р. 30 днів 439,50*1%*274=1204,23 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 439,50 грн.,
грудень 2017 р. 31 день 2479,50*1%*244=6049,98 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2479,50 грн.,
січень 2018 р. 31 день 586,25*1%*213=1248,71 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 586,25 грн.,
лютий 2018 р. 28 днів 2626,25*1%*182=4779,78 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 2626,25 грн.,
квітень 2018 р. 30 днів 3607,25*1%*151=5446,93 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 3607,25 грн.,
травень 2018 р. 31 день 1607,25*1%*121=1944,77 грн., в силу ч.1 ст. 196 СК України підлягає зменшенню до 1607,25 грн.,
червень 2018 р. 5 днів 601,21*1%*90=541,09 грн.,
жовтень 2018 р. 27 днів 2793,15*1%*59=1647,96 грн.,
листопад 2018 р. 30 днів 3207*1%*32=1026,24 грн.,
грудень 2018 р. 31 день 3207*1%*2=64,14 грн.
Судом встановлено, і не оспорюється сторонами, що відповідач ОСОБА_4 знав про наявність рішення суду від 17.11.2004 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини з всіх видів його заробітку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Відповідно до ч.2 ст.89ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
За вимогу майнового характеру позивачка при поданні позову, як фізична особа повинна була сплатити судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» .
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена за законом від сплати судових витрат, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення уплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про визначення суми заборгованості по аліментах задовольнити частково.
Встановити факт сплати аліментів ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за виконавчим листом №2-4773 від 22.04.2014 р., виданного Приморським районним судом м.Маріуполя Донецької області, 03.03.2015 р. у розмірі 1500 грн., 07.04.2015 р. у розмірі 1000 грн., 23.06.2015 р. у розмірі 1500 грн., 03.09.2015 р. у розмірі 1500 грн., 04.12.2015 р. у розмірі 1500 грн., 07.04.2016 р. у розмірі 800 грн., 23.06.2016 р. 1700 грн., а всього 9500 (дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 03.04.2019 року.

Суддя: Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, пров. Дачний, буд. 12-а1, м. Маріуполь