Справа № 344/6727/17
Провадження № 2/344/628/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн, стягнення 44 256,33 грн. судового збору та за позовом ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання договору поруки №0/1-П від 18.09.2007 року припиненим,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн, стягнення 44 256,33 грн. судового збору, посилаючись на те, що ОСОБА_2 отримав у позивача кредит в розмірі 107 000,00 Доларів США зі сплатою 10,50 % річних протягом перших 30 днів з дати видачі кредиту та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов цього договору строком до 18.09.2028 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/1-П від 18.09.2007 року, відповідно до якого відповідачка зобовязалась відповідати в повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та відповідачки є солідарною. Всупереч умов кредитного договору, позичальник не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 22.05.2017 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 107 309,27 дол. США та по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 120 713,43 грн.

24.07.2017 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки №0/1-П від 18.09.2007 року припиненим. Позовні вимоги мотивувала тим, що у вересні 2016 року ПАТ УкрСиббанк звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору№0 від 18.09.2007 року. Отже, ПАТ УкрСиббанк встановив новий строк виконання зобовязань по кредитному договору. При цьому вимоги до ОСОБА_1 як до поручителя про стягнення всієї суми заборгованості ПАТ УкрСиббанк не заявляв. Таким чином, на даний час в силу вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, договір поруки є припиненим.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.08.2017 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк про визнання договору поруки №0/1-П від 18.09.2007 року припиненим, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 (а.с.14 том 2).

Ухвалою суду від 18.05.2018 року обєднано в одне провадження цивільну справу №344/6727/17 провадження №2/344/886/18 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн, стягнення 44 256,33 грн. судового збору, і цивільну справу №344/9319/17, провадження №2/344/1072/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання договору поруки №0/1-П від 18.09.2007 року припиненим (а.с.97 том 1).

13.09.2017 року представник ПАТ УкрСиббанк подав до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що позивачка мотивувала свої позовні вимоги тим, що в вересні 2016 року ПАТ УкрСиббанк звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 За розглядом справи №344/11855/16-ц судом 23.11.2016 року було прийнято рішення. Представник ПАТ УкрСиббанк не був присутній в судовому засіданні, копію рішення від 23.11.2016 року отримав 28.11.2016 року, згідно штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції. Позивачка в позовній заяві зазначає, що банк пропустив шестимісячний термін звернення до поручителя з позовною заявою до суду. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, так як позовна заява до ОСОБА_1 зареєстрована Івано-Франківським міським судом 25.05.2017 року, тобто в межах шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України (а.с.20, 21 том 2).

Представник ПАТ УкрСиббанк в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.52 том 2).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав з підстав наведених у зустрічній позовній заяві, просив задоволити, а тому в задоволенні первісного позову просив відмовити.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.69).

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

18.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в сумі 107 000 Доларів США, та зобов'язався погасити кредит не пізніше 18.09.2028 року. Умовами п. 1.3.1. договору встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,5% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Позичальник зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів в розмірі 1 055,00 доларів США в день сплати ануїтентних алатежів (п.1.2.2. договору) (а.с.5-23 том 1).

18.09.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №00/1-П, відповідно до якого остання поручилася відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. 1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основим договром, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.4.). Згідно п. 3.1. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором (а.с.24, 25 том 1).

Відповідно до п. 1.2.1 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року кінцевий термін повернення по кредиту 18.09.2028 року.

У п. 12.1. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року визначено, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцятого одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення вищевказаного повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дорстрокове повернення кредиту від банку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 було порушено строки повернення кредитних коштів. Неналежне виконання взятих на себе ОСОБА_2 зобовязань призвело до виникнення заборгованості, тому 30.03.2016 року за №30-12/32920 та №30-12/32921 банком було направлено відповідачам вимоги про погашення заборгованості, а 15.09.2016 року за № вих. №30-12/35412 ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості (а.с.4, 5 том 2).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.11.2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код ДРФО НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», , м. Львів, вул. Самчука, 26/1, з зарахуванням на рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 2 637 653 (два мільйони шістсот тридцять сім тисяч шістсот пятдесят три) гривні 41 коп., що є грошовим еквівалентом суми заборгованості в розмірі 99 812 (девяносто девять тисяч вісімсот дванадцять) дол. 87 центів США, а також 67 025 (шістдесят сім тисяч двадцять пять) грн. 51 коп. пені. В задоволенні решти вимог позову відмовлено (а.с.74, 75 том 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобов"язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов"язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 3.1. спірного договору поруки визначено, що цей договір діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

Однак, 30.03.2016 року банком боржнику ОСОБА_2 було направлено повідомлення про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов"язання, у зв"язку з чим від боржника банк вимагав повернути кредит у повній сумі, нараховані проценти за користування кредитом та неустойку. Вказана вимога банку не була виконана боржником, у звязку з чим 15.09.2016 року за № вих. №30-12/35412 ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості.

Таке право банку на дострокове витребування кредиту та процентів за користування кредитом передбачено п. 12.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року та частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Таким чином, банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором, визначивши днем остаточного його погашення 10.05.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов"язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб"єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов"язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до п. 3.1. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

При цьому умова договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Тобто за наявності у спірному договорі відповідної умови договору щодо його дії до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором і цим договором до нього слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Водночас у разі, якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника (постанова Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі N 6-28цс14).

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 17.09.2014 у справі N 6-53цс14, словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Оскільки в спірному договорі поруки відсутнє встановлення його строку, а також ураховуючи вимогу ПАТ «УкрСиббанк» від 30.03.2016 року, направлену в порядку реалізації передбаченого п. 12.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року, суд робить висновок, що строк пред'явлення ПАТ «УкрСсиббанк» до позивача як поручителя вимоги щодо повернення кредитних коштів настав з 10.05.2016 року (момент настання строку погашення зобов'язання).

На підставі вищевикладених правових норм, ураховуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд робить висновок, що вимога банку до поручителя мала бути пред"явлена протягом шести місяців від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника, тобто до 10.11.2016 року включно.

Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованості. При цьому вимоги до ОСОБА_1 як до поручителя про стягнення всієї суми заборгованості ПАТ УкрСиббанк не заявляло.

Отже, ПАТ «УкрСиббанк» не реалізувало своє право на звернення до поручителя протягом шести місяців з вищевказаної дати, тобто до 10.11.2016 року, отже, суд робить висновок, що відповідна порука припинилася з 10.11.2016 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Посилання представника позивача на те, що позовна заява до ОСОБА_1 зареєстрована Івано-Франківським міським судом 25.05.2017 року, тобто в межах шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки, представник ПАТ УкрСиббанк не був присутній в судовому засіданні, копію рішення від 23.11.2016 року отримав 28.11.2016 року, згідно штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції, є необгрунтованим, оскільки, строк виконання зобовязання не повязаний та не залежить від дати отримання стороною судового рішення.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі частини 4 статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (висновок міститься у постановах ВСУ: від 21 травня 2012 року у справі №6-18цс11, від 21 травня 2012 року у справі №6-20цс11, від 21 травня 2012 року №6-69цс11, від 21 листопада 2012 року у справі №6-134цс12, від 05 грудня 2012 року у справі №6-147цс12).

Правовим наслідком пропуску кредитором строку пред'явлення вимоги є припинення поруки, яка виступає видом забезпечення виконання зобов'язань (частина перша статті 546 ЦК України), який не є договором, але виникає на підставі договору (статті 547, 548 ЦК України).

Отже, метою положень частини четвертої статті 559 ЦК України є захист прав та інтересів поручителя шляхом припинення саме поруки з визначених підстав.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 грудня 2011 року у справі N 6-19004св11 та постановах Вищого господарського суду України від 13 липня 2015 року у справі N 916/1493/14, від 30 липня 2013 року у справі N 910/4506/13 судами касаційної інстанції зазначено про те, що право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена.

У постанові від 21 травня 2012 року у справі N 6-88цс11 висловлено позицію про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Тобто, у разі наявності відповідного спору позивач може звернутися до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати її поруку припиненою та обрала вірний спосіб захисту своїх порушених прав шляхом пред"явлення позову про визнання поруки припиненою.

Оскільки, ПАТ "УкрСиббанк не реалізував своє право на звернення до поручителя протягом шести місяців від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника, тому суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення та відповідно позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн. до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн. до задоволення не підлягає, то підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк 44 256,33 грн. витрат по оплаті судового збору згідно платіжного доручення № від 22.05.2017 року (а.с.56 том 1) немає.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 3, 12-16, 20, 251, 252, 546-548, 553, 554, 559, 598, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості та нарахованих процентів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.09.2007 року в розмірі 107 309,27 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 120 713,43 грн, стягнення 44 256,33 грн. судового збору відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання договору поруки №0/1-П від 18.09.2007 року припиненим задоволити.

Визнати договір поруки №0/1-П від 18.09.2007 року укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСбиббанк правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_1 припиненим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.04.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.