Провадження №2-о/522/175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 11.10.2018 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Одеська міська рада, згідно якої просить встановити факт постійного проживання разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 року в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свої заяви ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 , яка є його бабусею, померла. Згідно із заповітом серії ВСО №757029, посвідченим 16.03.2006 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., зареєстрованим в реєстрі за №3-1303, він є спадкоємцем після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 . При житті спадкоємцю ОСОБА_2 . та дідусю ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після його смерті бабуся ОСОБА_2 стала єдиним власником зазначеної квартири. На час відкриття спадщини заявник постійно проживав із бабусею, оскільки остання з причин похилого віку та стану свого здоров`я потребувала постійного догляду. Донька померлої ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявника, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем. Звернувшись до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, заявник отримав відмову, обумовлену пропуском строку для прийняття спадщини. Оскільки довести факт постійного проживання із бабусею на час відкриття спадщини самостійно він не може, а цей факт породжує для нього правові наслідки, він просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 12.10.2018 року заява була залишена без руху та заявнику надано строк на усунення недоліків. 22.10.2018 заявник недоліки, вказані в ухвалі суду, усунув.

З 23.10.2018 року по 29.10.2018 року суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.11.2018 року. 26.11.2018р. розгляд справи був відкладений на 21.01.2019р. у зв`язку з неявкою учасників процесу.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року було витребувано із Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса належним чином завірену копію спадкової справи померлої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

У судовому засіданні 21.01.2019 року суд протокольно задовольнив клопотання щодо виклику та допиту в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Розгляд справи був відкладений на 11.04.2019 року.

У судовому засіданні заявник подану заяву підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що звернувшись до нотаріальної контори із приводу оформлення спадщини після померлої її бабусі, йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків звернення. При цьому, не було враховано те, що він останній рік проживав разом з бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вона не могла самостійно рухатись та потребувала стороннього догляду.

Представник заінтересованої особи у судове засіданні 11.04.2019 року не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив та жодних клопотань суду не заявляв.

Суд за згодою заявника, з урахуванням положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника Одеської міської ради, та заявленого свідка ОСОБА_4 ..

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 23.04.2014 року (а.с.7).

Після смерті останньої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлій та дідусю ОСОБА_3 у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.08.1993 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 24.12.2009 року (а.с.9).

Заявник був онуком померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що свідчать свідоцтво про народження матері заявника ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 від 04.09.1949 року, свідоцтво про народження заявника серії НОМЕР_5 від 16.01.1971 року (а.с.10-11).

Донька померлої ОСОБА_2 , тобто мати заявника, ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 26.09.2005 року (а.с.8).

Згідно із заповітом серії ВСО №757029, посвідченим 16.03.2006 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., зареєстрованим в реєстрі за №3-1303, заявник є спадкоємцем після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , згідно якого вона заповіла йому все майно.

Між тим, листом державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальової Л.В. від 09.03.2017 року заявнику було роз`яснено, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_2 та рекомендовано йому звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6).

Згідно листа Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області від 20.02.2019 року №122/01-16, спадкова справа до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заводилась.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами ; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України).

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 11.04.2019 року пояснила, що була знайома із бабусею заявника приблизно 4 роки до її смерті. Вона разом із заявником проживала у цивільному шлюбі та свідку достеменно відомо про те, що останній рік ОСОБА_1 мешкає разом із Бабусею до моменту її смерті, оскільки її не можна було залишати одну та вона потребувала сторонньої допомоги. Приблизно з 2016 року вони разом не мешкають, вона проживала разом із донькою у квартирі по АДРЕСА_3 , а заявник останній рік мешкав завжди з бабусею. Займався похованням також ОСОБА_9 , про існування інших родичів свідку не відомо.

Згідно пояснень заявника, він постійно проживав із бабусею, оскільки остання з причин похилого віку та стану свого здоров`я потребувала постійного догляду..

Факт проживання заявника разом із бабусею за адресою АДРЕСА_2 , протягом останнього року до смерті бабусі, підтверджуються також листом сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підписи яких засвідчені начальником дільниці №2 КП «ЖКС «Черьомушки» (а.с.13).

Інших спадкоємців померлої судом не встановлено.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 в останній рік постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст.15, 16, 29, 1216-1218, 1222, 1258, 1260, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 89, ч.1 ст.223, ст.247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа - Одеська міська рада (, місцезнаходження: м.Одеса, пл..Думська, 1), про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 16.04.2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі