Справа № 127/3233/19
Провадження № 22-ц/801/667/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 рокуСправа № 127/3233/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження, постановлену суддею Іщук Т.П., у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про скасування рішення та протоколу від 26 січня 2016 року, визнання незаконних дій щодо утримання коштів (пенсії), зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати коштів (пенсії),

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання незаконних дій щодо утримання коштів (пенсії), скасування протоколу від 26 січня 2016 року, зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати коштів (пенсії).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем сформульовано предмет та підстави позовних вимог про порушення цивільного права; судом не вірно та не у повному обсязі зазначено позовні вимоги відповідача; відповідач позбавив позивача права на отримання пенсії у повному обсязі, чим завдав останньому матеріальної та моральної шкоди.

Відзиву на апеляційну скаргу від ГУ ПФУ у Вінницькій області не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Підстави для відмови у відкритті позовного провадження визначенні положеннями статті 186 ЦПК України. Зокрема, відповідно до пункту першого частини 1 вказаної статті, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який з урахуванням суб'єктного складу його учасників підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивачу розяснено, що у відповідності до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод чи інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції та який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 4, 5, 19 КАС України, які визначають поняття публічно-правового спору, суб'єкта владних повноважень, закріплюють право на звернення до суду та межі юрисдикції адміністративних судів.

Так, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Частиною 5 ст. 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив:

- визнати незаконними дії (бездіяльність) ГУ ПФУ у Вінницькій області, які виразились в утриманні коштів в розмірі 20% щомісячно від його пенсії, в період з 07.11.2015 по теперішній час;

- визнати незаконними та скасувати протокол комісії №1 від 26.0.2016 ГУ ПФУ у Вінницькій області в частині утримання коштів в розмірі 20% щомісячно від його пенсії;

- зобовязати ГУ ПФУ у Вінницькій області протягом пяти календарних днів з дня набрання судовим рішенням чинності провести (починаючи з 07 листопада 2015 року) перерахунок та виплату в повному обсязі належних (недоплачених) йому коштів (пенсії) з подальшим перерахунком та виплатою пенсії у відповідності до законодавства.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначено, що на підставі протоколу комісії ГУ ПФУ у Вінницькій області №1 від 26.01.2016 по розгляду питань щодо стягнення надміру виплачених сум пенсій відповідачем з пенсії позивача стягнуто більше як 26 000 гривень. Однак, позивач не погоджується із прийнятим рішенням та протоколом засідання комісії ГУ ПФУ у Вінницькій області та зазначає, що дії відповідача щодо стягнення котів з його пенсії мають бути призупиненні, а шкода відшкодована.

Тобто, як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_3 заявлені вимоги про неправомірність дій ГУ ПФУ у Вінницькій області з приводу утримання із його пенсії коштів в розмірі 20%, внаслідок чого він просить здійснити перерахунок та виплату в повному обсязі належних (недоплачених) йому коштів (пенсії) з подальшим перерахунком та виплатою пенсії у відповідності до законодавства, починаючи з 07 листопада 2015 року.

Вимоги про визнання незаконними дій субєкта владних повноважень одночасно із вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями останніх, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

До вказаного висновку прийшла ОСОБА_4 Верховного Суду у справі №234/14299/15-ц від 28.02.2018.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є суб'єктом владних повноважень, а позовні вимоги стосуються порушення ним Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» при здійсненні своїх владних повноважень, що свідчить про публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Таким чином, спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи скаржника про те, що суд в ухвалі вказує про рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області, якого в дійсності не має, є безпідставними, оскільки протокол комісії ГУ ПФУ у Вінницькій області, який оскаржується, є тим рішенням, про яке зазначив суд. Дана обставина не вливає на вирішення питання про визначення підсудності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

ОСОБА_5