Справа № 343/1029/17
Провадження № 22-ц/4808/519/19
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду, ухвалене у складі судді Керніцького І.І. 28 грудня 2018 року в м. Долині,

в с т а н о в и в :

16.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В заяві зазначив, що він є власником частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 належить на праві власності квартира №8 в цьому ж будинку. Квартира ОСОБА_2 знаходиться поверхом вище над його квартирою.

24 квітня 2017 року з вини відповідача була затоплена його квартира.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку відшкодувати шкоду, заподіяну затопленням квартири, позивач просив стягнути з відповідача 40 613,54 грн. збитків, 3300 грн. вартість меблевої стінки та 3200 грн. витрат на оплату проведеної оцінки пошкодженого майна.

Також просив стягнути з відповідача 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки в результаті пошкодження квартири він не мав можливості нормально відпочити після роботи, від сирості у квартирі у нього погіршився стан здоровя і йому довелось витрачати час для проведення ремонту та захисту своїх порушених прав.

Рішенням Долинського районного суду від 28 грудня 2018 року постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30326 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 3200 грн. витрат на оплату за оцінку майна, 640 грн. витрат на сплату судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача була затоплена квартира позивача, в результаті чого останньому була заподіяна шкода, яку відповідач відмовляється відшкодування у добровільному порядку.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що акт про затоплення квартири складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, положеннями яких передбачено, що такий акт складається за участі представників організації виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, представників організації, яка обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації, яка надає послуги з утримання будинку. Присутність заінтересованих осіб як потерпілої, так і винної сторони є обовязковою.

У акті повинно бути зазначено характер залиття та причини, завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених речей та їх орієнтовна вартість, висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.

Судом не враховано того, що акт складено не на місці події. І лише член комісії ОСОБА_3 був присутнім у квартирі №8. У акті відсутні висновки і рекомендації комісії та підписи мешканців квартир, які зазначені у акті.

Також зазначає, що організація, яка надає послуги з утримання будинків є ТОВ «Долина-Сервіс» і з пяти членів комісії лише один є представником ТОВ «Долина-Сервіс» і який не був у квартирі №8.

Апелянт вказує на те, що у акті зазначено також про затоплення квартири №17, яка знаходиться поряд із квартирою №4, однак у сусідньому підїзді, а тому ймовірно затоплення квартири позивача могло статися з квартири, що знаходиться поверхом вище квартири №17 сусіднього підїзду, чого комісією не перевірено.

Не дав суд оцінки і тому, що у висновку експерта зазначено про проведене перепланування квартири та ставиться під сумнів заміна ламінату. А в судовому засіданні експерт ствердив, що ламінат не був замінений. Крім того, наявність на плінтусах слідів фарби свідчить про фарбування стін, а також про те, що підлогове покриття не було замінено.

Також зазначає, що за відсутності протиправних дій відповідача, позовні вимоги є безпідставними, оскільки відповідальність за ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності складу цивільного правопорушення: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою та вини у заподіянні шкоди, а він не міг передбачити того, що гнучкий шланг до фільтра вийде з ладу.

Не погоджується апелянт і з рішенням суду в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вимоги позивача не відповідають глибині моральних страждань, яких він зазнав, та не підтверджені доказами.

Просить рішення суду скасувати.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і висновки суду відповідають обставинам справи.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу не визнали з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, що підтверджено свідоцтвом про право власності від 19.06.1992 року (т. 1 а.с. 5).

ОСОБА_2 належить на праві власності квартира №8 в цьому ж будинку. Квартира ОСОБА_2 знаходиться поверхом вище над квартирою ОСОБА_1

Встановлено, що 24 квітня 2017 року була затоплена квартира позивача.

Згідно акту від 24.04.2017 року, складеного у звязку з поступленням заяв від мешканців квартир №4 та №17 по вул. Довбуша, 2 про затоплення їх квартир водою з квартири №8 (вище поверхом) комісією в складі: головного інженера КП «УКМ» ОСОБА_8, інженера з організації експлуатації та ремонту КП «УКМ» ОСОБА_9, майстра ТзОВ фірма «Долина-Сервіс» ОСОБА_10, ПП ОСОБА_3, в присутності помічника-консультанта депутата міської ради ОСОБА_11 ОСОБА_12, встановлено, що затоплення сталося в звязку з тим, що вийшов з ладу шланг до фільтра на внутрішньоквартирній мережі водопостачання в приміщенні кухні квартири №8.

При обстеженні квартири №4 встановлено: на стелі і стінах приміщень залу, спальні, дитячої, кухні, коридору і комірки видніються мокрі плями, в приміщенні санвузла колба електролампочки заповнена водою. Водою залито телевізор, компютер, балкон і підвал під ним, в якому знаходиться картопля, а також пошкоджено мебельний гарнітур в приміщенні залу, кухонний гарнітур в приміщенні кухні, покриття підлоги ламінатом в приміщенні залу і коридору. На меблевому гарнітурі видніються здуття плити.

При обстеженні квартири №17, яка межує з квартирою №4 встановлено: на стелі і стінах приміщень спальні, дитячої і коридору видніються мокрі плями (т. 1 а.с. 6).

Відповідно до копії звіту про незалежну оцінку, проведеного оціночною компанією ТОВ «Галтекс плюс» на замовлення ОСОБА_1, станом на 26 квітня 2017 року розмір збитків в результаті затоплення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, розрахований з використанням витратного підходу, складає: 40 613,54 грн. без ПДВ (т. 1 а.с. 27-54).

Згідно висновку №59 від 26.02.2018 року судової будівельно-технічного експертизи, проведеної судовим будівельно-технічним експертом ОСОБА_13, розмір матеріальних збитків, внаслідок затоплення квартири, завданих власнику квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, визначених, як вартість відновлювальних робіт, становить, без врахування вартості заміни підлоги (ламінат) 21443 грн. та розмір матеріальних збитків, внаслідок затоплення квартири, завданих власнику квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, визначених, як вартість відновлювальних робіт, становить, з врахування вартості заміни підлоги (ламінат) 30326 грн. (т. 1 а.с. 157-174).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 177 ЖК УРСР передбачено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45), власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, покладений на власника квартири і саме власник приватизованого житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири позивача складений з порушеннями та не відповідає формі типового акту, не спростовують висновків суду, враховуючи наступне.

Так, у акті наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані, і такий акт є одним із доказів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Також неспроможними є доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_2 у заподіянні ОСОБА_1 шкоди внаслідок залиття квартири, оскільки у деліктних зобовязаннях діє презумпція вини, а відповідач не довів свою невинуватість.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний звязок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Встановивши, що внаслідок залиття належної ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_4, що сталося з вини відповідача, позивачу завдано майнової шкоди в сумі 30 326 грн., розмір якої ОСОБА_2 спростовано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обовязку з відшкодування цієї шкоди.

Рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди мотивовано встановленими фактами наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, тобто обставинами, які є підставою для відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України. Судом враховано, що в результаті пошкодження квартири погіршився стан здоровя позивача, він зазнав душевних страждань у звязку з відсутністю можливості нормально відпочивати. Крім того, він затратив багато часу для ремонту квартири, чим був порушений його звичний спосіб життя.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В засіданні апеляційного суду представник позивача надав акт про надання професійної правничої допомоги на загальну суму 3000 грн., у тому числі: вартість підготовки відзиву на апеляційну скаргу 4 години, 1600 грн., консультації з питань розгляду справи в апеляційному суді 2 години, 800 грн., участь у судовому засіданні 1 година, 600 грн.

Представник відповідача заперечив вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), який не є достатньо обґрунтованим, та враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, у якому зазначено лише про дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та відповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн., у тому числі 400 грн. на підготовку відзиву на апеляційну скаргу та 300 грн. за участь у судовому засіданні.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, 700 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_14

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року