Справа № 140/2725/18
Провадження 2/140/127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"ЗАОЧНЕ"

23.04.2019 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Затишняка А.О.

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу № 140/2725/18 за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ АВТО» про захист прав споживачів, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивач ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2, звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з вищевказаним цивільним позовом в якому просить стягнути з ТОВ «НЕКСТ АВТО» на користь ОСОБА_2 кошти сплачені за договором фінансового лізингу № 01123 від 17 вересня 2018 року в сумі 72 000 грн., позов мотивує тим, що 17 вересня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «НЕКСТ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 01123, на виконання умов вказаного договору позивачка сплатила на рахунок ТОВ «НЕКС АВТО» № 5789 грошові кошти в розмірі 72 000 грн.

В порушення умов договору фінансового лізингу № 01123 ТОВ «НЕКС АВТО» не передав позивачу предмет лізингу трактор КИЙ 14102М. В момент підписання договору позивачку було повідомлено, що вразі внесення нею 72 000 грн. їй буде передано у власність предмет договору фінансового лізингу трактор КИЙ 14102М. Однак, за договору фінансового лізингу було встановлено, що вартість предмету лізингу становить 19 126,50 євро, що еквівалентно 635 000 грн.

Також представник позивача вказує на те, що зі змісту спірного договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами,вбачається, що позивач не отримав інформації щодо істотних умов договору . які передують укладенню договору, які є несправедливими для нього як споживача фінансових послуг, адже лізингодавець відповідно до умов договору може не виконувати свої зобовязання щодо передачі предмету лізингу та при цьому ніякої матеріальної відповідальності за це не несе, а лізингоодержувачу при розірванні договору фінансового лізингу за умови не виконання своїх зобовязань лізингодавцем не має права на отримання всієї суми, яку сплатив на користь лізингодавця і в цьому разі всупереч принципу добросовісності договору наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що договір фінансового лізингу № 01123 від 17 вересня 2018 у порушення вимог чинного законодавства не був нотаріально посвідчений, внаслідок чого він є нікчемним, отож немає необхідності визнавати його недійсним, бо він є таким вже в силу закону.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів наведених в позовній заяві. Просить його задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «НЕКСТ АВТО» у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕКСТ АВТО» укладено Договір фінансового лізингу № 01123 (далі - Договір). Предметом Договору, відповідно до п.1.7. зазначено транспортний засіб марки/модель КИЙ -1410М.

Вартість автомобіля, відповідно до п. 6.2. Договору, становить 19 126, 50 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 635 000,00 грн.

Позивач у день укладення договору, а саме: 17 вересня 2018 сплатив на користь ТОВ «НЕКСТ АВТО» платіж у розмірі 72000 грн., що підтверджується копією квитанції № 19120393 від 17 вересня2018.

Згідно з ч. 2ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки предметом оспорюваного Договору є автомобіль, то до відносин сторін застосуванню також підлягають положення ЦК України про найм (оренду) транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Аналогічний висновок міститься в правовій позиції Верховного суду України, ухваленій за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2766цс15 від 16.12.2015.

Відповідно до зазначеної правової позиції, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В свою чергу ч. 2 ст. 215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Договір фінансового лізингу № 01023 від 17 вересня 2018, укладений між ОСОБА_2, та ТОВ «НЕКСТ АВТО», не був нотаріально посвідченим.

Відповідно до п. 3ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», діяльність з надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1, 2ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Доказів, на спростування доводів позивача щодо відсутності ліцензії у ТОВ «НЕКСТ АВТО», відповідачем суду не надано.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Відповідно до ч. 1ст. 807 ЦК України, предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Предметом вищевказаного договору лізингу, відповідно до Договору, є транспортний засіб марка/модель КИЙ 14102М, привід «4х4». Вказані ознаки не є індивідуальними, а є виключно родовими. У випадку з автомобілем індивідуальними ознаками є номер кузова, рік випуску, колір і т.п. Із вказаних в Договорі ознак не вбачається який саме автомобіль має отримати Позивач - новий або вживаний, якого покоління і року випуску, тощо.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

З огляду на це, предмет Договору не визначено індивідуальними ознаками, що є порушенням норм ЦК України і є підставою для оспорювання правочину.

Спірний Договір містить ряд несправедливих умов, що в силу положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» також є підставою для його оспорювання. Так, зокрема, в Договорі в цілому відсутня будь-яка конкретна відповідальність Лізингодавця за невиконання своїх зобовязань, прострочення передачі предмета лізингу, несвоєчасне повернення коштів і т.п.

Ще однією несправедливою умовою Договору є п. 12.1., 12.2., які надають право Відповідачу в односторонньому порядку розірвати Договір чи достроково припинити його дію у випадку порушення Позивачем будь-якого із зобовязань за Договором.

Несправедливими, згідно з ч. 3ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної.

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, одо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у справах № 6-2766 цс 15 від 15 грудня 2015 року, № 6-330 цс 16 від 8 червня 2016 року та № 6-1551 цс 16 від 19 жовтня 2016 року.

За положеннями даної норми, ані комісія за укладення Договору, ані адміністративний платіж не відносяться до витрат лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу. Договір не містить жодного обґрунтування співмірності розміру комісії (10% вартості предмета лізингу) за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» не вважається лізинговим платежем, а відповідні дії фактично полягали лише у виготовленні типової форми договору. Те саме стосується і комісії за передачу предмета лізингу (3% вартості предмета лізингу).

Відповідно до ч. 1ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з ч. 1, 2ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

За викладених обставин, оцінюючи наявні письмові докази, враховуючи зазначені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку про недодержання в момент вчинення правочину, а саме укладання Договору фінансового лізингу № 01123 від 17 вересня 2018, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «НЕКСТ АВТО», сторонами вимог, які встановлені Цивільним кодексом України, а також Законом України «Про захист прав споживачів», окрім того, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, в частині стягнення з ТОВ «НЕКСТ АВТО», на її користь суми сплаченого авансового платежу в розмірі 72000,00 грн., оскільки спірний договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави, також стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. правничої допомоги, що документально підтверджені.

Керуючись ст.ст.4,5,10,13,19,76,77,81,133,141,258-259,263-265,279,280-284,289,352,354-355 ЦПК України, ст.ст.203,215,220,509,799,806,808 ЦК України,Законом України «Про захист прав споживачів»,Законом України «Про фінансовий лізинг», суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ТОВ «НЕКСТ АВТО» (юридична адреса: 03093, пров. Руслана Лужевського, буд. 14, корпус 6, офіс 5, м. Київ, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: 22846, вул. Леніна, 36, с. Сокілець Немирівського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1) кошти сплачені за договором фінансового лізингу № 01123 від 17 вересня 2018 року в сумі 72 000 (сімдесят дві тисячі) гривень.

Стягнути з ТОВ «НЕКСТ АВТО» (юридична адреса: 03093, пров. Руслана Лужевського, буд. 14, корпус 6, офіс 5, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), 352,40 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ТОВ «НЕКСТ АВТО» (юридична адреса: 03093, пров. Руслана Лужевського, буд. 14, корпус 6, офіс 5, м. Київ, ) на користь держави 704.80 грн. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Дата складення повного судового рішення 25.04.2019 року

Суддя: (підпис)

Копія вірна ОСОБА_3

Суддя: