КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/83/19 Головуючий у суді І інстанції Зінченко О.М.
Провадження № 22-ц/824/6669/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова Вадима Ігоровича щодо відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Семашко Д.М. звернувся до суду з указаною вище скаргою, посилаючись на те, що 21 червня 2018 року Київською міською митницею ДФС була прийнята постанова у справі про порушення митних правил № 0159/10000/18, яка 10 жовтня 2018 року направлена до примусового виконання Обухівському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області в частині стягнення зі скаржника штрафу у розмірі 65 797,77 грн. Постановою заступника начальника відділу Прізова В.І. від 6 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57614423. Представник вважає, що такими діями державного виконавця порушено законні права та інтереси боржника, оскільки 27 серпня 2018 року він звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови від 21 червня 2018 року № 0159/10000/18, який ухвалою суду від 28 серпня 2018 року залишено без руху. В листі щодо примусового звернення постанови митниці до виконання стягувач повідомляв Обухівський МР ВДВС ГТУЮ у Київській області про оскарження цієї постанови в судовому порядку. У свою чергу залишення позову без руху не дає підстав для відкриття виконавчого провадження, адже постанова митниці не набрала законної сили, недоліки у адміністративній справі були усунуті, а питання відкриття провадженні не вирішено.

На підставі викладеного, представник скаржника просив суд визнати дії заступника начальника Обухівського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Прізова В.І. щодо відкриття виконавчого провадження незаконними, скасувати постанову від 6 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57614423 та зобов`язати заступника начальника відділу Прізова В.І. повернути стягувачу постанову від 21 червня 2018 року № 0159/10000/18 без прийняття до виконання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії заступника начальника Обухівського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Прізова В.І. щодо відкриття виконавчого провадження № 57614423 здійснені у межах Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник скаржника подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час постановлення оскаржуваної ухвали у справі № 760/22041/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року уже було відрито провадження, однак спір ще не вирішено. Суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки долученим до скарги доказам, не витребував матеріали виконавчого провадження та не врахував положення Закону України «Про виконавче провадження» стосовно строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 21 червня 2018 року Київською міською митницею ДФС була прийнята постанова у справі про порушення митних правил № 0159/10000/18 відносно ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови від 21 червня 2018 року № 0159/10000/18, який ухвалою суду від 28 серпня 2018 року залишено без руху у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду.

Листом від 10 жовтня 2018 року № 3927/9/26-70-20-02 Київська міська митниця ДФС направила зазначену постанову до примусового виконання Обухівському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 65 797,77 грн.

Постановою заступника начальника відділу Прізова В.І. від 6 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57614423.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з відсутності відомостей про скасування (визнання протиправним, незаконним, тощо) рішення Київської міської митниці ДФС, а наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про звернення скаржника до суду із певним адміністративним позовом.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком, адже вирішуючи питання щодо законності дій державного виконавця, суду першої інстанції перш за все треба було з`ясувати юрисдикційність даного спору суду загальної юрисдикції.

Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно із вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 2 червня 2016 року суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 листопада 2018 року заступник начальника Обухівського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Прізов В.І. своєю постановою відкрив виконавче провадження № 57614423 з примусового виконання постанови Київської міської митниці ДФС від 21 червня 2018 року у справі № 0159/10000/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення y вигляді штрафу.

За правилом статті 534 МК України постанови органів доходів і зборів про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил є обов`язковими для виконання.

Орган доходів і зборів, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, виконує її самостійно або через державного виконавця (частина 1 статті 535 МК України).

За частиною 1 статті 539 МК України штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови органу доходів і зборів про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення.

Частиною 1 статті 540 МК України установлено, що у разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу, постанова органу доходів і зборів або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина 1 статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною 2 статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб`єкта звернення до суду, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Оскільки у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, предметом оскарження є дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження не на виконання судового рішення, а постанови, виданої іншим органом, а саме Київською міською митницею ДФС, то помилковим є висновок суду першої інстанції про можливість розгляду такої скарги в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, ухвала суду про задоволення скарги підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 255 та частин 1, 2 статті 377 ЦПК України

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 256 ЦПК України, колегія суддів роз`яснює скаржнику, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прізова Вадима Ігоровича щодо відкриття виконавчого провадження закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право в порядку, визначеному частиною 1 статті 287 КАС України, звернутися із позовною заявою до адміністративного суду, якщо вважає, що діями державного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Д.О. Таргоній