Провадження № 2/161/74/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Петрової В.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди та зобовязання не чинити перешкод,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 (далі відповідач) про відшкодування шкоди та зобовязання не чинити перешкод.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач у справі є власником квартири №2 у цьому будинку. Вказаний будинок № 51 є двохквартирним.

На початку 2017 року відповідач розпочав проведення реконструкції своєї квартири №2, а саме демонтував частину даху, для добудови другого поверху до будинку.

Внаслідок часткового демонтажу несучої стіни, до квартири позивача проникли дощові води, в результаті чого була знищена штукатурка, гіпсокартон, оздоблювальні матеріали.

За результатом проведеного експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту становить 12 800,00 грн.

Крім того позивач зазначає, що йому на праві власності належить сарай площею 20 кв.м., який позначений на плані, як приміщення Б-1 та огорожа. Позивач бажає розібрати його, однак відповідач чинить йому перешкоди у цьому.

З наведених вище мотивів та підстав позивач уточнивши позовні вимоги просив суд:

1) стягнути з відповідача на користь позивача 12 800,00 грн. майнової шкоди;

2) зобовязати відповідача не чинити позивачу перешкод у проведенні робіт по усуненню пошкоджень на будинку при проведення відновлювальних робіт по ремонті даху, зовнішньої стіни поверхні будинку та демонтажу частини сараю, який знаходиться на земельній ділянці відповідача, а саме надати доступ будівельній бригаді до вказаних вище обєктів при виконанні зазначених вище робіт.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у письмовому відзиві від 03 грудня 2018 року (надійшов до суду 12 грудня 2018 року) позовних вимог не визнав, з наступних підстав.

Вказує, що реконструкцію своєї квартири здійснює відповідно до зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідач також замовив експертне дослідження на підставі якого було встановлена неможливість затікання атмосферних опадів всередину квартири №1, а звиси квартири №1 є недостатніми для відведення атмосферних опадів від стін будинку і при сильних поривах вітру можливе попадання опадів на відкриті ділянки стіни квартири №1.

Також зазначає, що за результатом проведеної позапланової перевірки УДАБІ у Волинській області встановлена відсутність будь-яких порушень будівельних норм та правил при проведенні реконструкції частини будинку на вул. Тарасова, 51 під квартиру №2.

Стосовно спірного сараю зазначає, що він належить йому, про що наявний відповідний договір дарування та державна реєстрація.

Крім того зауважує, що він не чинить позивачу перешкод у доступі до його квартири.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили з підстав викладених у письмовому відзиві та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач, на підставі договору дарування від 22 вересня 2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської обалсті ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №506, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.113).

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при цьому в якості складової частини даної квартири зазначено приміщення Б-1, сарай (частина кв.№1) (а.с.114 зворот).

В свою чергу, відповідач у справі, на підставі договору дарування від 16 червня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №778, є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.40-41).

Право власності відповідача на вказану квартиру також зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у відомостях про складові частини цього нерухомого майна також зазначений сарай Б-1 (а.с.42).

Вказаний житловий будинок є двохквартирним, що сторонами не заперечується.

При цьому, як слідує з технічних паспортів квартир, а також з інвентаризаційної справи, яка надана Волинським обласним БТІ, на прибудинковій території біля спірного двоквартирного житлового будинку наявний лише один сарай Б-1 (а.с.33-39, 117-124).

Отже, фактично спірний сарай одночасно зареєстрований, як за позивачем, так і за відповідачем.

Матеріалами справи, зокрема інвентаризаційною справою на будинок, підтверджується, що першочергово житловий будинок, в якому знаходяться квартири сторін, був одноповерховим із односхилим загальним дахом. Ці обставини сторонами не заперечуються.

В подальшому, як встановлено судом, відповідач почав проводити реконструкцію своєї квартири №2 у двоповерхову, а саме: шляхом зняття односхилого даху на своїй частині житлового будинку, добудови другого поверху та встановлення в якості покрівлі двосхилого даху із системою водовідведення.

При цьому сторонами не заперечується, що на місці стику дахів квартири №1 та №2 знаходиться комин, який відноситься до квартири №2 (а.с.11, 12, 79-81).

Як зазначено у висновку експертного дослідження від 30 листопада 2017 року №519/5, яке виготовлено судовим експертом ОСОБА_8, наявні пошкодження квартири позивача виникли в результаті пошкоджень даху і зовнішньої поверхні стін будинку квартири №1 внаслідок реконструкції квартири №2. Ринкова вартість відновлювального ремонту квартири №1 в цінах станом на 17 листопада 2017 року становить 12 800,00 грн (а.с.9).

При цьому, як зазначено у дослідницькій частині даного дослідження, наявне примикання покрівлі даху будинку квартири №2 та комину до стіни будинку квартири №1 після реконструкції будинку квартири №2 виконаного з порушенням вимог ДБН, не захищено від опадів, покрівля даху будинку квартири №1 пошкоджена в місці примикання комину будинку №2 та відсутня система водовідведення в даному місці, внаслідок чого відбувалося попадання атмосферних опадів на внутрішні конструктивні елементи І-го поверху будівлі квартири №1 та їх пошкодження (а.с.7-8).

В свою чергу відповідач, на спростування доводів позивача та висновку експерта ОСОБА_8, надав експертне дослідження, яке підготовлено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 23 квітня 2018 року, з якого слідує, що покрівля даху квартири №1 виконана таким чином, що унеможливлює попадання опадів безпосередньо на стіну будівлі №1 або комин квартири №2.

Також зазначено, що звиси покрівлі №1 від стін будівлі є недостатніми для відведення атмосферних опадів від стін будинку і при сильних поривах вітру можливе попадання опадів на відкритих ділянках безпосередньо на стіни будівлі квартири №1 (а.с.78).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає таке.

В першу чергу суд вважає за необхідне надати оцінку позовним вимогам про відшкодування майнової шкоди.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує.

А пунктом 6 частини першої статті 1 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

З аналізу вищенаведених положень цивільного законодавства слідує, що власник, реалізуючи свої майнові права, в тому числі на реконструкцію належного йому нерухомого майна, зобовязаний здійснювати таке право добросовісно, розумно та не порушуючи права та законні інтереси інших осіб. У випадку порушення права інших осіб, саме власник нерухомого майна несе відповідальність за таке порушення.

В даній справі, як вже зазначалося судом та сторонами не заперечувалося, спірний будинок до його реконструкції мав односхильний дах, а комин був огороджений металевими фартушками, які не дозволяли затікати атмосферним опадам у стик даху та комину.

При цьому, спірний комин належить до квартири відповідача, отже всю відповідальність за його належне облаштування несе саме відповідач.

Після реконструкції квартири відповідача у двоповерхову, фактично була пошкоджена цілісна покрівля будинку сторін. При цьому, як видно з наданих фототаблиць, облаштування стику даху квартири №2 та стіни квартири №1 облаштовано неякісно, з великими проміжками, через які можливе попадання атмосферних опадів, в тому числі до квартири позивача (а.с.80, нижня фотографія).

Також з наявних фототаблиць видно, що фактично обшивка утеплення квартири №2 врізана в дах квартири №1 і відповідним чином не гідроізольована, що також може спричиняти затікання атмосферних опадів на внутрішню стіну будинку (а.с.11 фотографії 4 та 5).

Саме про вказані недоліки у реконструкції квартири №2 зазначав судовий експерт ОСОБА_8 у своєму експертному дослідженні (а.с.7-8).

При цьому експертне заключення ФОП ОСОБА_9, лише відповідає на питання про якість даху квартири №2 та його системи водовідведення, а також стику комина та даху квартири №1. Однак питання гідроізоляції стику стіни квартири №1 та даху квартири №2, а також даху квартири №1 та фактично врізаної в нього обшивки утеплення квартири №2, ніяким чином не досліджувалося.

Також суд не бере до уваги висновок ФОП ОСОБА_9 і з тих підстав, що він не є атестованим судовим експертом, на відмінно від ОСОБА_8

Вищенаведені порушення у гідроізоляції даху та стиків, які виникли саме внаслідок реконструкції квартири відповідача, є очевидними для суду також з наданих сторонами фотографій (а.с.11 фотографії 4 та 5, а.с.80, нижня фотографія).

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що саме внаслідок проведеної відповідачем реконструкції здійснюється затікання атмосферних опадів на внутрішню стіну квартири №1, яка належить позивачу, внаслідок чого позивачу завдана матеріальна шкода.

При цьому суд не бере до уваги наданий відповідачем акт перевірки Управління ДАБІ у Волинській області від 16 листопада 2017 року, оскільки в ньому не досліджувалося питання відповідності проекту реконструкції квартири відповідача вимогам законодавства, а також не досліджувалося питання, чи не призводить вказана реконструкція до порушення прав та законних інтересів позивача (а.с.83-89).

Визначаючи розмір належної до відшкодування матеріальної шкоди суд бере за основу ринкову вартістю відновлювального ремонту, яка визначена в експертному дослідженні судового експерта ОСОБА_8 у розмірі 12 800,00 грн., оскільки доказів на спростування цієї вартості відповідачем не надано (а.с.5).

Отже суд в цій частині задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальної шкоди 12 800,00 грн.

Стосовно вимог про зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкод у проведенні робіт по усуненню пошкоджень на будинку при проведення відновлювальних робіт по ремонті даху, зовнішньої стіни поверхні будинку, суд зауважує, що позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач перешкоджає йому у здійсненні відповідних робіт. Така позиція відповідача підтверджена ним особисто у судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що суд захищає лише оспорені, порушені чи не визнанні права, свободи та законні інтереси, а суд за результатом досліджених матеріалів не вбачає здійснення відповідачем перешкод позивачу в самостійному проведенні ремонтних робіт, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно питання демонтажу сараю суд зазначає, що фактично право особистої приватної власності на цей сарай одночасно зареєстроване, як за позивачем, так і за відповідачем, що було встановлено судом вище.

Частино другою статті 331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною другою статті 182 ЦК України передбачено, що державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

На переконання суду, оскільки спірний сарай фактично одночасно зареєстрований за позивачем та відповідачем, як складова частина відповідно квартири №1 та квартири №2, а позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на сарай, або про визнання права власності на нього ніким не заявлялося, суд не має можливості встановити дійсного власника цього сараю, а тому не в змозі наразі вирішити вимоги про зобовязання однієї зі сторін не чинити перешкод у демонтажі цього сараю. У звязку з цим, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, як передчасні.

На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив одну вимогу майнового характеру, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору, який сплачений ним за цю вимогу квитанцією АТ «Ощадбанк» від 13 вересня 2018 року №24. Решта суми судового збору (0,20 грн.) є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 12 800,00 грн. (дванадцять тисяч вісімсот гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) 80 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_5, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повний текст рішення складений та підписаний 21 квітня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_10