Справа № 331/5970/18
Провадження № 2 /331/301/2019
16 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Качан К.К.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє від свого імені , а також від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди в здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право користування цією квартирою .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на житло, виданого 28.07.1999 р. Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради, їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2
З 16.07.2008р. в належній їй квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_3. Вона є дружиною її онука - ОСОБА_5. ОСОБА_3 запевнила її, що її реєстрація в квартирі носитиме чисто формальний характер, через кілька місяців вона зніметься з реєстрації. До її квартири ОСОБА_3 фактично не вселялася, її речі та документи в квартирі відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_6. у відповідача ОСОБА_3 народився син ОСОБА_6. 19.01.2011р. відповідач зареєструвала місце проживання сина у спірній квартирі. Реєстрація ОСОБА_4 була здійснена без її відома.
Відповідач з чоловіком та сином постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2.
В липні 2015р. вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_3 про втрату права користування квартирою, а ОСОБА_3 подала зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні житлом.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. у справі №331/4528/15-ц їй було відмовлено у задоволенні позову через недоведеність того, що ОСОБА_3 та її син не проживали в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а зустрічний позов було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.02.2016р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 було скасоване. В цій частині було ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. Рішення апеляційного суду в цій частині вмотивоване відсутністю доказів того, що для ОСОБА_3 та її сина створені перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Після набрання чинності рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. та рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.02.2016р. і до теперішнього часу, тобто протягом двох з половиною років, відповідач не намагалася вселитися до спірної квартири та продовжує мешкати з дитиною за адресою, вказаною вище.

Оскільки відповідач та її син зареєстровані в належній їй квартирі, плата за комунальні послуги нараховується і на них, а вона вимушена нести зайві витрати та позбавлена можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг через реєстрацію вказаних осіб, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2018 року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

У вступному слові представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Представник органу опіки та піклування просила суд ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи , вислухавши вступне слово представника позивача та представника третьої особи, пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 28.07.1999 року № НОМЕР_2, виданим Жовтневою районною адміністрацією .

В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4.

Листом Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 30.07.2018 року за № 7883/42/04/06-2018 встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в спірній квартирі ніколи не мешкали.

Крім того , листом КЗ «ЗЦПМСД № 1» від 31.08.2018 року підтверджено , що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , обслуговується КЗ «ЗЦПМСД № 1» та мещкає за адресою: АДРЕСА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. у справі № 331/4528/15-ц ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 про втрату права користування квартирою через недоведеність того, що ОСОБА_3 та її син не проживали в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а зустрічний позов ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житлом було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.02.2016р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 було скасоване. В цій частині було ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. Рішення апеляційного суду в цій частині вмотивоване відсутністю доказів того, що для ОСОБА_3 та її сина створені перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, відповідачка з неповнолітньої дитиною в квартирі належній на праві власності ОСОБА_2 ніколи не проживала, в квартирі відсутні речі останньої, будь-яких перешкод ОСОБА_2 не чинила у вселенні ОСОБА_3 та дитини до спірного житла .

Також, суду надані докази того, що батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло№ 89 виданого 27.07.2012 року районною адміністрацією Запорізької міської ради по Жовтневому району.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо можливості зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини від 18.03.2019 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування вважає можливим розглянути питання зняття з реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з адреси: АДРЕСА_6, за умови одночасної реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою його батька ОСОБА_5, у разі визнання судом ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Частиною першою статті 383 ЦК Українита статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Оцініючи наявні в матеріалах справи докази ,висновок органу опіки та піклування, та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що з моменту набрання чинності рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2016р. у справі № 331/4528/15-ц ОСОБА_3 не вселилася до спірного житла разом з дитиною, фактично проживає в АДРЕСА_2, частина якої на праві власності належить батьку неповнолітньої дитини ОСОБА_5, а реєстрація відповідачки з малолітньої дитиною в квартирі позивача, порушує її права як власника.

На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України, Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє від свого імені , а також від імені та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру задовольнити .

Усунути ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні власністю , а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_6, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими , що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 17 квітня 2019 року.

Суддя: О.Є. Жукова

16.04.2019