УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року м. Мукачево Справа №303/2520/19

2-3 /303/8/19

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову (до подання позову), шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Я. Мудрого, 31/2 (надалі - Квартира) в частині Ѕ частки, яка належить заявнику.

Заява обґрунтовуються доводами про те, що в межах виконавчого провадження ВП №51067167 вживаються заходи з реалізації нерухомого майна, шляхом проведення електронних торгів (реєстраційний номер лота 337360), однак державним виконавцем не враховано, що спірне майно є спільною частковою власністю подружжя і конкретні частки з нього не виділялися в натурі. У звязку з тим, що виконавець та стягувач можуть скористатися ситуацією і здійснити відчуження Квартири, що може унеможливити або утруднити повернення цього майна, є необхідність у забезпеченні позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суд констатує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до частини першої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, заявником всупереч вимогам пунктів 3, 5, 6 частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України не зазначено предмету майбутнього позову, ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відсутність вказаних даних щодо майбутнього позову позбавляє суд можливості визначити характер спірних правовідносин, встановити факт, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також встановлення того, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Суд, за відсутності таких фактичних даних, які повинні зазначатися в заяві з урахуванням положень п. 3, 5, 6 частини першої ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, позбавлений можливості обєктивно вирішити заяву.

Вищезазначене є підставою для повернення заяви заявнику на підставі частини девятої ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 151- 153, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Кость