Справа № 310/9666/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 квітня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідачка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від шлюбу з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, має малолітню дитину: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб між відповідачкою та ОСОБА_4 розірвано 27.12.2010 року Мар'їнським районним судом Донецької області.

Малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за направленням служби у справах дітей з 25.07.2017 року по теперішній час перебуває у КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».

Відповідачка повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина: не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, матеріально не утримує, жодного разу сина не відвідувала, з 01.01.2018 року жодного разу не телефонувала та сином не цікавилася, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, веде аморальний спосіб життя, місця роботи не має, місця постійного мешкання не має, свого житла не має, в зв'язку з чим позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3, з'явившись до суду позов не визнала, пояснюючи що вона знайде можливість забрати свого сина. Не заперечувала, що постійного місця мешкання та роботи вона не має, тимчасово проживає в монастирі, де і працює, про що зобов'язалась надати суду підтверджуючи документи.

Відповідачка в послідуючі судові засідання, будучи повідомленою судом належним чином про час та місце слухання справи, не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить закінчити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідачка не з'явилася на виклики суду, про причини неявки не повідомила, заперечень та клопотань не подала. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного:

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов'язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.01.2011 року НОМЕР_1, актова запис № 14 ( а.с.7).

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 05.11.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 27.12.2007 року виконавчим комітетом Катерінівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області, актова запис № 8, розірвано.

У провадженні Мар'їнського районного суду Донецької області знаходиться Відносно батька малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходиться цивільна справа за позовом органу опіки та піклування Мар'їнської районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», Катеринівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до органу опіки та піклування Мар'їнської районної державної адміністрації про виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини.

Малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за направленням служби у справах дітей з 25.07.2017 року по теперішній час перебуває у КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей».

ОСОБА_3 постійного місця мешкання не має, тимчасово була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради № 01-7594/47 від 13.11.2018 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої дитини: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з підстав ухилення матері від виконання батьківських обов'язків, а саме, вказано, що мати самоусунулася від виховання та утримання малолітньої дитини, не спілкується з дитиною, не відвідує її, не дбає про стан здоров'я свого сина, не цікавиться фізичним та духовним розвитком, обов'язки матері не виконує .

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

ОСОБА_3 сина не відвідувала жодного разу, що підтверджується актами про відвідування дитини від 13.06.2018 року та від 26.10.2018 року ( а.с.22).

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по вихованню своєї дитини, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Оскільки судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку про можливість позбавлення її батьківських прав на підставі ст. 164 СК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 164,165 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Краматорськ Донецької області, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1, останнє місце мешкання: АДРЕСА_2, батьківських прав відносно її сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Роз'яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Краматорськ Донецької області, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1, останнє місце мешкання: АДРЕСА_2, на користь тих установ чи громадян, на чиєму утриманні буде знаходитися син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до його повноліття, або до усиновлення аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 768 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова