ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2687/17 Номер провадження 22-ц/814/596/19Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Лобова О.А., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лубенського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2018 року

по справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про визнання місця проживання дитини разом з батьком, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Лубенського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання місця проживання дитини разом з батьком, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини.

04 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 всіляко перешкоджає їй не тільки у побаченнях з дитиною, а навіть у простому спілкуванні.

Ухвалою Лубенського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_3 із донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожного понеділка, середи та п'ятниці, протягом однієї години у вільний від її навчання час в кабінеті практикуючого психолога Лубенської спеціалізованої школи №6 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 36, та зобов'язання ОСОБА_2 забезпечити явки малолітньої ОСОБА_4 кожного понеділка, середи та п'ятниці до кабінету практикуючого психолога Лубенської спеціалізованої школи №6 за адресою: Полтавська обл., м. Лубни, вул. Монастирська, 36, для зустрічей з матір'ю дитини ОСОБА_3

Непогодившись з даною ухвалою її в апеляційною порядку оскаржив ОСОБА_2 Просив ухвалу суду скасувати, а у задоволенні заяви відмовити. Посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права так як ухвала суперечить інтересам дитини, ОСОБА_4 відмовляється зустрічатися з матір'ю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради, про визнання місця проживання дитини разом з батьком, припинення сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини.

04 грудня 2018 року позивач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 всіляко перешкоджає їй не тільки у побаченнях з дитиною, а навіть у простому спілкуванні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов'язку вчиняти певні дії.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Разом з цим, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на практику Верховного Суду при розгляді аналогічних справ, а саме постанову Верховного Суду від 04 квітня 2018 року по справі 344/146653/816-ц.

Зважаючи на наведе, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зустрічі матері з дитиною в кабінеті та в присутності кваліфікованого професійного психолога безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків ОСОБА_3 із її малолітньою дитиною ОСОБА_4 і ця обставина відповідатиме законним інтересам як матері так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про відібрання дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір'ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір'ю.

Посилання ОСОБА_2 на те, що заява про забезпечення позову розглядалася без дослідження всіх матеріалів справи та поновлення провадження є безпідставними, оскільки чинним законодавством встановлено право подачі заяви про забезпечення позову на будь-якій стадії судового розгляду при цьому передбачається, що вказана заява повинна бути розглянута не пізніше двох днів з дня її надходження. При цьому, при розгляді заяви про забезпечення позову справа по суті не розглядаються та не дається оцінка встановленим при розгляді справи обставинам.

Інші доводи скаржника зводяться до оцінки відносин між ОСОБА_3 і її донькою ОСОБА_4, проте дані обставини підлягають дослідженню при розгляді справи по суті та не можуть впливати на підстави забезпечення позову.

Крім того, як вже зазначалося забезпечення позову шляхом спілкування матері з дитиною здійснюватиметься у присутності психолого та має позитивно вплинути на емоційний контакт дитини з її матір'ю.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала судді постановлена з дотриманням вимог закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 09 квітня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

О.О. Панченко