Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа №191/2876/16-ц

провадження №61-1842св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у складі судді Гречко Ю. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Каратаєвій Л. О.,Пищиди М. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач- ОСОБА_1,

третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Держощадбанк України») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит шляхом продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за ціною, яка буде визначатися за експертною оцінкою на момент його реалізації, надати позивачу право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів, необхідних для продажу вищезазначеної квартири, на період реалізації предмета іпотеки просить передати його в управління позивачу, виселити відповідача із вищезазначеної квартири.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 01 листопада 2007 року між ПАТ «Держощадбанк України» та ОСОБА_1, остання отримала грошові кошти в розмірі 98 000 грн на придбання квартири за договором купівлі-продажу, з терміном остаточного погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечене іпотечним договором, укладеним того ж дня, між тими самими сторонами, предметом іпотеки якого є нерухоме майно у вигляді кооперативної квартири АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення його оцінки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертизу станом на 01 листопада 2007 року становить 126 490 грн.

4. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 01 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 194 190,47 грн.

5. Згідно з оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності, вартість предмета іпотеки на даний час складає 150 440 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивачем не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а визначення ціни саме у грошовому вираженні є необхідною умовою для правильного застосування статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», то підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Держощадбанк України» відхилено. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

9. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та інших вимог, які є похідними, оскільки суд позбавлений можливості самостійно визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що унеможливлює вирішення питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, що і є підставою для відмови у задоволенні в позові в цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року, ПАТ «Держощадбанк України» просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору не були належним чином досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи, була допущена неповнота з'ясування обставин справи.

12. Суд не дав правової оцінки тому факту, що станом на час звернення до суду - 01 квітня 2016 року, заборгованість ОСОБА_1 перед банком становила 194 190,47 грн. Вартість же предмета іпотеки згідно з оцінкою, проведеною суб'єктом оціночної діяльності, станом на 05 квітня 2016 року становила 150 440 грн. Тобто, заборгованість перед банком значно перевищувала вартість заставного майна. З огляду на це, висновки суду стосовно вимог розумності та справедливості не заслуговують на увагу, оскільки рішенням суду саме позивач був поставлений у несправедливі умови.

13. Крім того, станом на час звернення до суду - 26 травня 2016 року, був дійсний звіт про незалежну оцінку ринкової вартості іпотечного майна, який був складений 05 квітня 2016 року та діяв до 05 жовтня 2016 року включно.

Доводи інших учасників справи

14. Інші учасники справи не скористалися правом подання до суду відзиву на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15. 01 листопада 2007 року між ВАТ «Держощадбанк України» та

ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит про надання грошових коштів, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 98 000 грн на умовах, визначених договором, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 31 жовтня 2019 року на придбання квартири.

16. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки якого є кооперативна квартира АДРЕСА_1.

17. Згідно пункту 1.3 іпотечного договору, заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку станом на 01 листопада 2007 року становить 126 490 грн. При цьому сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації.

18. Відповідно до пунктів 3.1.3, 4.2, 4.3 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому іпотечним договором у випадку невиконання або неналежного виконання договору. Зобов'язання за кредитним договором та/або іпотечним договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором в цілому або в будь - якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців.

19. У випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором.

20. Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту, б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду, визначену кредитним договором; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором (пеня, штраф); д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрата Іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; е) спричинені Іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

21. У пункті 6.1 іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого зі своїх обов'язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь - яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.

22. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року задоволено позов ПАТ «Держощадбанк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Держощадбанк України» суму боргу в розмірі 25 991,50 грн, із яких: 17 526,16 грн заборгованість за кредитом; 1 808,28 грн прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам; 49,07 грн пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 417,12 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 49,07 грн 3% річних за несвоєчасну оплату відсотків; 417,12 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 1 365,28 грн втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів; 4 359,40 грн втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 259,91 грн.

23. 28 вересня 2014 року банк направив позичальнику повідомлення про продаж предмета іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», яке позичальник отримала 02 вересня 2014 року. Повідомлення банку залишилось без задоволення.

24. 28 вересня 2014 року банк направив позичальнику вимогу про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку в порядку статті 40 Закону України «Про іпотеку», яку позичальник отримав

02 вересня 2014 року. Вказана вимога залишилась без задоволення.

25. Пред'являючи позов у справі, яка переглядається, ПАТ «Держощадбанк України» вказувало, що позичальник належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 01 квітня 2016 року виникла заборгованість становить 194 190,47 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

26. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

27. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

28. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

29. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

31. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

32. Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

33. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

34. За вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

35. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

36. За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

37. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

38. За викладених обставин, у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення для правильного вирішення спору.

39. Такого висновку дійшла ВеликаПалата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі №235/3619/15-ц (провадження

№ 14-11цс18).

40. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

41. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

42. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

43. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

44. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

45. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

46. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

47. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

48. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

49. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

50. Умовами укладеного між сторонами договору про іпотечний кредит погоджено строк його дії - з 01 листопада 2007 року

по 31 жовтня 2019 року.

51. З матеріалів справи слідує, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Держощадбанк України» стягнуто солідарно заборгованість за договором про іпотечний кредит від 01 листопада 2007 року в розмірі 25 991,50 грн, із яких:

17 526,16 грн заборгованість за кредитом; 1 808,28 грн прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам; 49,07 грн пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 417,12 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 49,07 грн 3% річних за несвоєчасну оплату відсотків; 417,12 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 1 365,28 грн втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів; 4 359,40 грн втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 259,91 грн.

52. Отже, пред'явлення ПАТ «Держощадбанк України» наведеного вище позову свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору.

53. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

54. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та стягнення пені припиняється.

55. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

56. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

57. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

58. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та

від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

59. Пред'являючи позов у межах справи, яка переглядається, позивач ставить питання про стягнення з позичальника сплати встановленого індексу інфляції час прострочення виконання грошового зобов'язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України за період з 02 квітня 2013 року

по 01 квітня 2016 року.

60. Разом із тим, покладаючи на відповідача обов'язок по сплаті коштів, визначених статтею 625 ЦК України за наведений вище період, суд не дав оцінки тому факту, що в 2014 році ПАТ «Держощадбанк України» змінив умови основного зобов'язання, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року, вже стягнуто регламентовані статтею 625 ЦК України наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання станом на 07 липня 2014 року.

61. За викладених обставин залишилось не з'ясованим розмір заборгованості та період, за який підлягає нарахування індекс інфляції та три проценти річних, визначених статтею 625 ЦК України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГ

62. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

63. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

64. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судом не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

2. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В. В.Пророк

В. М.Сімоненко

І. М.Фаловська