Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління ДМС України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його проживання на території України. В обґрунтування якої вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Пенза РФ. У 1978 році переїхав з батьками на постійне проживання до України та став проживати та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З 1983 року по 1991 рік він навчався у Гранітненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Тельманівського району Донецької області. Після закінчення школи вступив до СПТУ №149 с.Гранітне на спеціальність електрогазозварник та водій категорії С. У 1994 році його було призвано до проходження військової служби. Служив у військовій частині НОМЕР_1 м.Чернігів та в/ч НОМЕР_2 м.Київ та демобілізовано у 1996 році. За адресою: АДРЕСА_1 , він мешкав разом з батьками. У 1997 році він знявся з реєстраційного обліку та поїхав до Саратовської області РФ. У 2000 році він повернувся до України і більше нікуди не виїжджав, постійно проживав на території України. Він постійно проживав на території України з 1978 року по 1997 рік. Разом з тим, паспорт громадянина України він так і не отримав. На теперішній час, відсутність паспорта громадянина України позбавляє його процесуальних прав та інтересів. На підставі викладеного, просив в становити факт того, що він постійно, безвиїзно проживав на території України з 1978 року по 24.08.1991 року.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Головне управління ДМС України в Донецькій області, у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення щодо заявлених вимог, відповідно до яких заявлені вимоги не визнав та зазначив, що надані заявником письмові докази не підтверджують факт постійного проживання заявника на території України з 1978 року по 24.08.1991 року. У задоволенні заявлених вимог просив відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім передбачених ч.1 ст.315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до п.10 Розділу II Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Пенза РФ народився заявник ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно виписки з погосподарської книги, виданої 19.02.2019 року головою виконавчого комітету Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області, вбачається, що заявник ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з 1986 року по 1995 рік.

Заявник ОСОБА_1 навчався у період з 01.09.1983 року по 11.06.1991 року у Гранітненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Волноваського району Донецької області, що підтверджується довідкою за вих. №18 від 19.02.2019 року, виданою директором школи.

Після закінчення школи з 01.09.1991 року по 30.06.1994 року заявник ОСОБА_1 навчався у профтехучилищі № АДРЕСА_2 за спеціальністю електрогазозварник та водій категорії С, що підтверджується дипломом кваліфікованого робітника серія НОМЕР_3 від 01.07.1994 року та студентським квитком № 5882 від 13.11.1991 року.

З 1994 року по 1996 рік проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується обліково послужною карткою до військового квитка.

27.12.1997 року заявник ОСОБА_1 знявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав до м.Ртищева Саратовської області РФ.

Відповідно до паспорта громадянина НОМЕР_4 , виданого 14.04.1998 року Ртищевським ГОВС УВС Саратовської області, ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина РФ.

Як вбачається з даних, вказаних у посвідці на проживання серія НОМЕР_5 , виданої ВГПІС УМВС України в Донецькій області на ім`я заявника ОСОБА_1 18.11.2002 року безстроково, останній приїхав до України у 2001 році з Росії.

На підставі викладеного, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження представленими доказами факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , на підставі чого заява підлягає задоволенню.

Цей факт має для заявника юридичне значення та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління ДМС України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко