Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Бедьо В.І.,

секретаря - Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), у якому ставить наступні вимоги:

- визнати неправомірними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо нарахування позивачу заборгованості по кредитному договору від 11 березня 2008 року №02-26/4 (далі - Кредитний договір), укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем;

- визнати неправомірними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо відмови видачі позивачу довідки про відсутність заборгованості по Кредитному договору;

- зобов'язати ТОВ «Кредитні ініціативи» видати позивачу довідку про відсутність заборгованості за Кредитним договором;

- зобов'язати ТОВ «Кредитні ініціативи» вжити вичерпних заходів щодо зняття заборони на відчуження заставного автомобіля позивача марки «SKODA Octavia», реєстр. н/з НОМЕР_1.

На обґрунтування позову зазначав, що 11 березня 2008 року між ним та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у сумі 19 800,00 доларів США.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги і по зазначеному Кредитному договору.

У зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором та утворенням заборгованості, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулися до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості за даним Договором.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2014 року у цивільній справі №308/4443/14-ц з позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 35 456,15 грн, з яких: 33 864,90 грн заборгованість за кредитом; 546,48 грн - заборгованість по відсоткам; 1 044,78 грн пеня. Дане рішення набрало законної сили. На виконання даного рішення суду позивачем була повністю сплачена сума заборгованості по кредиту. У зв'язку повним виконанням боргоавих зобовязань він звернувся до ТОВ «Кредитні ініціативи» із заявою від 23.02.2015 р. про видачу довідки про відсутність заборгованості за Кредитним договором і про зняття заборони на відчуження автомобіля марки «SKODA Octavia», реєстр. н/з НОМЕР_1.

Однак, ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовило у задоволенні такої заяви.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як споживача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо нарахування позивачу заборгованості по Кредитному договору, визнано неправомірними дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо відмови видачі позивачу довідки про відсутність заборгованості по Кредитному договору та зобов'язано ТОВ «Кредитні ініціативи» видати позивачу довідку про відсутність заборгованості за Кредитним договором. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 вересня 2016 року вказане рішення суду залишено без змін.

05 липня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнив частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 вересня 2016 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановляючи таку ухвалу, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції, пославшись на позицію Верховного Суду України у постанові №6-118цс16 від 06 липня 2016 року, належним чином не перевірив доводи сторін про те, що після ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора до його виконання не припинилися правовідносини кредитного договору, оскільки зобов'язання залишилися невиконані та за позивачем нараховувався борг. У порушення ст.ст.212-214, 316 ЦПК України суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів, а саме розрахунку боргу, оскільки згідно рішення суду заборгованість була станом на 01 лютого 2014 року, а рішення виконано боржником тільки в жовтні 2014 року. З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

З огляду на це суд першої інстанції під час нового розгляду даної справи повинен обов'язково встановити фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, перевірити доводи та наданих сторонами докази, а саме розрахунок боргу.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання також не з'явився. Однак, надав суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, і просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

За викладених обставин суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено і не заперечуються сторонами наступні обставини.

11 березня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем укладено Кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 19 800,00 доларів США.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги і по зазначеному Кредитному договору.

Внаслідок невиконання позивачем умов Кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом від 31.03.2014 р. про дострокове стягнення всієї заборгованості за цим Договором, яка існувала станом на 01.02.2014 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2014 року стягнуто з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 35 456,15 грн, з яких: 33 864,90 грн - заборгованість за кредитом; 546,48 грн - заборгованість по відсоткам; 1 044,78 грн - пеня.

Оскільки дане рішення суду набрало законної сили позивач в добровільному порядку виконав його, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій №15-614К від 29.08.2014 р., №15-395К від 12.09.2014 р., №15-267К від 23.10.2014 р. і №180303К від 20.02.2015 р.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалюючи дане рішення, суд керується ч.4 ст.263 ЦПК України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 28 березня 2018 року та 04 липня 2018 року Велика палата Верховного Суду, розглянувши цивільні справи №444/9519/12 і №310/11534/13-ц відповідно, прийняла постанови, у яких відступила від попередніх висновків Верховного суду України про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій й процентів, передбачених умовами кредитного договору. Зокрема, у цих постановах Велика палата Верховного Суду зробила висновок, що у разі звернення кредитора в порядку стаття 1050 ЦК України з вимогою про дострокове повернення або з позовом про дострокове стягнення всього залишку кредиту, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такими вимогою або позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, а відтак строк кредитування (дії кредитного договору) сплив і право кредитора нараховувати передбачені договором проценті за кредитом та штрафні санкції (пеню) припинилося.

Враховуючи, що ТОВ «Кредитні ініціативи» пред'явило позов про дострокове стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором у цивільній справі №308/4443/14-ц 31 березня 2014 року, суд погоджується з позивачем про припинення дії Кредитного договору саме з цієї дати (31.03.2014 р.). Тому подальше нарахування з цієї ж дати процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне його повернення відповідно до умов Кредитного договору суперечить нормам закону.

Між тим, оцінюючи розрахунок боргу за Кредитним договором, наданий уповноваженим представником ТОВ «Кредитні ініціативи» станом на 01.02.2016 року, а також строк дії такого Договору, суд відхиляє доводи позивача про відсутність заборгованості за кредитом.

Так, з наданого уповноваженим представником ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості за Кредитним договором слідує, що розмір процентів за користування кредитними коштами за лютий 2014 року і березень 2014 року становить 34,05 доларів США і 38,61 доларів США відповідно, а розмір пені за лютий 2014 року і березень 2014 року становить 9,89 доларів США і 14,03 доларів США відповідно.

Оскільки за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2014 р. у справі №308/4443/14-ц з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом лише на 01.02.2014 р., суд визнає, що як на час звернення позивача до ТОВ «Кредитні ініціативи» із заявою від 23.02.2015 р. про видачу довідки і зняття заборони на відчуження автомобіля, так і на даний час існує заборгованість позивача за Кредитним договором зі сплати процентів і пені за лютий і березень 2014 року в загальній сумі 96,58 (34,05 + 38,61 + 9,89 + 14,03) доларів США.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.599, 625, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.142, 206, 211, 258, 259, 263, 264, 265, 411 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бедьо В.І.