ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2136/19 Справа № 206/977/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
24 квітня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
за участю секретаря Гречишникової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року, -
20 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1І звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3, посвідченого Восьмою дніпровською державною нотаріальною конторою 05 квітня 2013 року. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його рідним братом. Зазначає, що з 2010 року він, позивач, постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, коли повернувся з Росії та отримав посвідку на проживання в Україні. В цій квартирі проживала його мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вимушений був повернутися на постійне проживання в Україну у звязку з тим, що після смерті батька мати залишилася сама, за станом здоровя потребувала стороннього догляду та нагляду. З 2010 року він постійно опікувався матірю, яка страждала на такі хвороби як: ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, персистируюча екстрасистологія, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 3 стадії, хронічний холецистит, психоорганічний синдром з вираженими мнестичними розладами з тривожними нашаруваннями. Ознаки у психічному стані його матері почали проявлятися з 2011 року. Так, у матері почала погіршуватися память, їй було важко зрозуміти, про що йде мова. У неї знизився інтелект, вона забувала з ким недавно спілкувалася, могла не впізнавати людей, навіть добре знайомих. З часом всі симптоми тільки поглиблювалися. Мати постійно чогось боялася, в неї був порушений сон. Доглядати за матірю позивачу допомагала його дружина, яка мешкала окремо. В травні 2015 року, коли позивачу стало важко одному доглядати матір, дружина запропонувала забрати матір до неї додому, де 20 серпня 2017 року мати померла. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і нотаріус йому повідомив про те, що 05 квітня 2013 року його мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла відповідачу. Вважає, що заповіт повинен бути визнаний недійсним у звязку з тим, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі, оскільки на момент складання заповіту мати за своїм психічним станом не могла розуміти свої дії та керувати ними і таким її станом скористався відповідач (а.с. 2-4).
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 216-220).

19 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, в обґрунтування якої зазначив, що при проведенні експертизи в суді 1 інстанції не були надані всі медичні документи щодо стану здоровя його матері ОСОБА_3, а саме, медичний висновок від 01.06.2009 року та відповідь на запит КЗ Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної експертизи №10 від 31.10.2018 року з урахуванням вказаного висновку.

Колегія суддів вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За правилами ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно положень ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали суду від 16 травня 2018 року за клопотанням позивача по справі була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза № 17 від 16.08.2018 року, у якій комісія дійшла висновку, що у звязку з відсутністю в медичній документації будь-яких відомостей про психічний стан ОСОБА_3 на момент складання та підписання нею заповіту 05 квітня 2013 року та через суперечливість свідчень свідків про її психічний стан на той період часу вирішити експертні питання неможливо (а.с. 181-183).

Заявивши клопотання про призначення повторної експертизи, позивач не навів доводів неповноти, неясності або необгрунтованості первинного висновку експертів, а також не зазначив своїх міркувань щодо того, що висновок експертів суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, як того вимагає ст. 113 ЦПК України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що в наданих позивачем документах - медичному висновку від 01.06.2009 року та відповіді на запит КЗ Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної експертизи №10 від 31.10.2018 року перелічені ті ж захворювання ОСОБА_3, що і в наявних в матеріалах справи медичних документах, на підставі яких була проведена судово-психіатрична експертиза та яким судом першої інстанція надана належна оцінка.

Отже, вимоги закону про обовязкове призначення експертизи судом виконані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає визначених законом підстав для призначення по справі повторної судово-психіатричної посмертної експертизи.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 113 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: