Номер провадження: 22-ц/813/1275/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

ОСОБА_2,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобовязання припинити протиправні дії, що порушують права та законні інтереси позивачки,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_5 припинити використовувати спадкове майно у вигляді домоволодіння №79 по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі, шляхом передання домоволодіння в оренду, до ухвалення рішення у цивільній справі №520/4274/16-ц, набрання рішенням законної сили, а також до оформлення і видачі нотаріусом відповідних правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі і стверджував, що відповідач не має правовстановлюючих документів на домоволодіння №79 по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі і тому не вправі володіти, користуватися і розпоряджатися (здавати в оренду) це домоволодіння.

Відповідача та її представник позов не визнали з мотивів його безпідставності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобовязання припинити протиправні дії, що порушують права та законні інтереси позивача було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання щодо скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2015 року помер ОСОБА_7, який за життя розпорядився належним йому майном шляхом укладання заповіту на імя доньки ОСОБА_5 відповідачу по справі.

Зазначене майно представляє собою в тому числі і домоволодіння №79 по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі. На підставі вказаного заповіту донька спадкодавця ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але до сьогодні свідоцтво про право на спадщину не отримала з тих підстав, що позивач ОСОБА_3 оспорює в судовому порядку право ОСОБА_5 на все спадкове майно, та доводить своє право на частину домоволодіння №79 по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі.

Так, в 2016 році ОСОБА_3 надала до Київського райсуду м.Одеси позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про визнання права власності на частину домоволодіння. В цій справі також мається зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_8, про визнання права власності на домоволодіння (справа за №520/4274/16-ц).

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 у вищевказаній цивільній справі обґрунтовувала тим, що оскільки вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 28.10.2006р. по 13.04.2013р., а право власності на спірний будинок №79 по вул.Дача Ковалевського ОСОБА_7 зареєстрував 18.07.2008р., то на підставі ст.60,68 та 70 СК України вона ОСОБА_3 - має право на 1/2 частину будинку №79 по вул.Дача Ковалевського в м.Одесі.

Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 22.06.2018 року, ухваленим по справі за №520/4274/16-ц, яке між тим не набрало законної сили, позовні вимоги як ОСОБА_3 так і ОСОБА_5 залишені без задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача знову доводить, що спірний будинок №79 по вул. Дача Ковалевського було набуте у власність спадкодавцем ОСОБА_7 в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, тому ОСОБА_3 є власником 1/2 частини цього будинку. Оскільки ОСОБА_5 не отримала свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного будинку №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, то вона не має правових підстав володіти і користуватися спадковим майном.

Однак, оскільки відповідач ОСОБА_5 здає в оренду спірний будинок, отримує від цього дохід, то цим порушуються права ОСОБА_3, яка вважає, що 1/2 частина вказаного будинку нагледить їй.

Проте, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач ОСОБА_3 не є власником домоволодіння №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі. Колишній власник цього будинку у встановленому Законом порядку уклав заповіт щодо нього на користь відповідачки, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України.

В свою чергу, право власності позивача ОСОБА_3 на будинок №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі взагалі не визнано, крім того, позивач ОСОБА_3 заповіт ОСОБА_7 не оспорює.

Доводи ОСОБА_10, які вона дала в суді апеляційної інстанції про те, що їй належить право власності на 1/2 частину будинку №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, є безпідставними, оскільки на даний час і неї відсутнє будь-яке право власності на частину вказаного будинку.

З цих підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час позивач ОСОБА_3 обрала неправильний спосіб захисту своїх прав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо у ОСОБА_3 виникне право власності на частину спірного будинку №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, то лише у цьому разі вона буде мати право на захист цього права у відповідності до ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України.

З цих підстав доводи позивача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 про те, що відповідач ОСОБА_5 передає будинок №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі в оренду в комерційних цілях, правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки на даний час позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, необгрунтованими і такими, що спростовуються наявними у справі доказами.

Посилання позивача ОСОБА_3 на те, що вона також претендує на отримання права власності на 1/2 частину домоволодіння, та на те, що неправомірне використання домоволодіння ОСОБА_5 порушує її ОСОБА_3 права та інтереси, не може бути підставою для захисту її не існуючих на даний час прав власності на спірний будинок №79 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що спадкодавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності належав також будинок №77 по вул. Дача Ковалевського в м.Одесі, який він за життя подарував позивачу ОСОБА_3, що визнавалось усіма учасниками справи в суді апеляційної інстанції.

Також учасниками справи не оспорюється той факт, що за життя спадкодавець ОСОБА_7 залишив заповіт на імя позивача ОСОБА_3 на житловий будинок, як належав йому на праві приватної власності і знаходиться в с. Олександрівка.

Тобто зазначеними обставинами спростовуються доводи позивача ОСОБА_3 про те, що на даний час їй немає де жити і своїми неправомірними діями відповідач ОСОБА_5 завдає їй шкоди.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.04.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2