ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" про визнання дій з перерахунку вартості спожитого газу та з відключення від газопостачання протиправними, зобов'язання відновити газопостачання, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" про визнання дій з перерахунку вартості спожитого газу та з відключення від газопостачання протиправними, зобов'язання відновити газопостачання.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" про визнання дій з перерахунку вартості спожитого газу та з відключення від газопостачання протиправними, зобов'язання відновити газопостачання - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року у справі №200/19931/15 скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

У відзивах ПАТ "Дніпрогаз" та ТОВ "Дніпропетровськгаззбут" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року просять рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2012 року між ПАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_1 укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Опалювальна площа будинку позивача складає 582,3 кв.м., у будинку встановлено плиту газову та двоконтурний опалювальний прилад, лічильник газу Metrix AMG10. Умовами договору передбачено, що виконавець послуги щороку станом на 1 січня здійснює перерахунок вартості спожитого природного газу згідно з вимогами Правил газопостачання. Споживач зобов'язаний забезпечити доступ представників виконавця до внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів після пред'явлення ними відповідного службового посвідчення для, зокрема, перевірки показань лічильника газу.

16 січня 2014 року та 30 січня 2015 року контролером ПАТ "Дніпрогаз» ОСОБА_2 складено акти - претензії про недопуск до внутрішньобудинкових систем газопостачання та приладу обліку, які підписано головою органу самоорганізації населення ОСОБА_3 та не було підписано споживачем.

В цей же час, в ході допиту свідків, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин не проживав у будинку по АДРЕСА_1, оскільки в ньому постійно здійснювались ремонтно-будівельні роботи найманими робітниками та позивач приїздив до будинку вранці, щоб відчинити його для будівельників.

07 травня 2015 року газопостачання до будинку позивача припинено, про що складено акт №1205 від 07.05.2015 року, який підписаний будівельником ОСОБА_4

Постановою НКРЕ України від 03.04.2014 року № 420, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України , було затверджено роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, а саме: за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 2500 м3на рік за наявності газового лічильника - 1, 089 грн. за 1 м3; за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 6000 м3на рік за наявності газового лічильника - 1,788 грн. за 1 м3; За умови, що обсяг споживання природного газу перевищує 6000 м3на рік за наявності газового лічильника - 3,645 грн. за 1 м3.

Згідно з абзацом 1 пункту 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі Правила) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи від 01.01.2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання та/або видів (напрямів) споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунку споживача) у попередньому році.

У відповідності з пунктом 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

За правилами пункту 10 Правил газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 1 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема, у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості.

Такий перерахунок здійснюється до 1 лютого поточного року.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня.

Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника.

Аналіз приведених вище норм дає підстави дійти висновку про те, що в разі наявності у споживача газового лічильника, він несе обов'язок сплачувати за фактично спожитий природний газ відповідно до показань такого лічильника.

Відповідачем ПАТ «Дніпрогаз» на підставі п.10 Правил надання послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246, Постанови НКРЕКП від 03.03.2015 року №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» здійснено перерахунок оплати вартості використаного природного газу, виходячи з 7380,05 куб.м. спожитих позивачем у 2014 році. Розмір заборгованості склав 31 692,60 грн.

З акту про припинення газопостачання вбачається, що на момент відключення позивача показники лічильника становили 18280 куб.м.

Позивач стверджує, що станом на 23.12.2014 року показники лічильника становили 10474 куб.м., а в 2014 році він спожив усього 5565 куб.м.

В цей же час, виходячи з показників за 07.05.2015 року обсяг спожитого газу за п'ять місяців 2015 року становитиме 7806 куб.м.

З наданих відповідачем доказів (рахунок-фактура та картка контролера) вбачається, що станом на 01.01.2015 року показники лічильника становили 12 680 куб.м.

Позивачем на підтвердження зазначених ним обсягів споживання не надано доказів обсягу спожитого природнього газу за попередні роки.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження споживання газу за 2014 рік обсягом, меншим 6000 м. куб., газопостачання позивачу припинено у зв'язку з несплатою заборгованості, яка виникла внаслідок перерахунку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи судового захисту прав та інтересів передбачені у ст.16 ЦК України.

Посилання апелянта, що зняття показників лічильника контролером ПАТ "Дніпрогаз" ОСОБА_2 22.12.2014 року, відбувалося з порушенням вимог діючого законодавства, є безпідставними, оскільки жодного порушення норм законодавства апелянтом не наведено, а доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення певної ситуації.

Крім того, апелянт посилається на норми Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 із змінами і доповненнями чинними на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Правила 2246), які не є підставою спірних правовідносин, а саме п. 30 Правил 2246. Згідно якого, газопостачальне підприємство має право проводити щороку станом на 01 січня та 01 липня разом із споживачем звіряння фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

Тобто, в п.30 ведеться мова про право на звіряння, а не обов'язок на проведення перерахунку, що згідно норм Правил 2246, є різними за змістом та правовою природою діями.

Крім того, згідно згаданого пункту, вказані дії проводяться за обов'язкової участі споживача при наявності у нього документів які підтверджують фактично використаний у попередньому році та першому півріччі поточного року обсяг природного газу.

Частиною 16,17 п. 32 Правил 2246 врегульовано, що газопостачальне підприємство зобов'язане визначати на основі обсягів використання природного газу споживачем у попередньому році та першому півріччі поточного року величину роздрібної ціни на природний газ для споживача на поточний рік та відповідно друге півріччя поточного року відповідно до пункту 10 цих Правил, за винятком споживачів, які проживають у багатоквартирних будинках та використовують природний газ для приготування їжі та/або підігріву води. Проводити за підсумками року станом на 01 січня перерахунок оплати споживачем вартості спожитого в попередньому році природного газу залежно від обсягу його використання в попередньому році за роздрібними цінами, що діяли в попередньому році, та знімати показники лічильників газу у грудні попереднього року та січні поточного року.

Тобто, в даному випадку нормативно-правовим актом (п.32 Правил2246) чітко врегульовано обов'язки відповідача згідно проведення перерахунку станом на 01 січня за підсумками попереднього року та п. 32 містить відсилочну норму на п.10 цих Правил.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за не обліковані дні грудня у разі не зняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 01 січня.

Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттям показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 01 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттям показників лічильника.

А тому, позивачем не спростовано дії відповідача щодо проведення річного перерахунку за 2014 рік.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова