гСправа № 358/499/19 Провадження № 2/358/360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Калінської О.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Богуславської районної державної адміністрації Київської області та Орган опіки і піклування Старосинявської районної державної адміністрації Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між нею та відповідачем постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона турбується про сина, створює необхідні умови для розвитку його здібностей, забезпечує харчуванням.

Підставою для звернення до суду із позовною заявою є те, що відповідач відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини за адресою її місця проживання.

Посилаючись на положення ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, ст.ст. 141, 161 СК України позивачка просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 . позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Вимоги про стягнення судових витрат із відповідача вона не підтримала, оскільки це питання погодила з позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, посилаючись на те, що дитина фактично проживає із матір`ю і він раніше не заперечував, щоб дитину зняли з реєстрації за його (відповідача) місцем проживання.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації Калінська О.А. висловила думку про можливість задоволення позову, оскільки позов обгрунтований та відповідач погодився із вимогами позивачки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, представника третьої особи та вивчивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який між ним розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області від 05 червня 2012 року.

Під час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Дитина ОСОБА_4 на даний час проживає з матір`ю ОСОБА_3 і ця обставина відповідачем не оспорюється.

Також матеріалами справи підтверджується, що 23 лютого 2013 року позивачка одружилася із ОСОБА_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції у Хмельницькій області складено відповідний актовий запис за № 7.

Після реєстрації шлюбу позивачка і її чоловік ОСОБА_5 проживають у с. Теліжинці, Старосинявського району Хмельницької області у будинку матері її чоловіка.

Дитина ОСОБА_4 навчається у 1- Б класі Старосинявського НВК «Загальноосвітня школа I- III ступенів, гімназія» імені ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою № 25 від 19.03.2019 року.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини суд враховує наступні положення чинного законодавства України та Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 достатньо обґрунтований на вимогах матеріального та процесуального Закону, доведений достатніми об`єктивним та допустимими доказами, і рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини ОСОБА_4 .

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки відповідачкою позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 4, 5, 10, 11, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Богуславському районі Київської області, , що розташоване за адресою: Київська обл., м. Богуслав, вул. Франка, 4, повернути позивачці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 08.04.2019 згідно квитанції № 10 на р/р 0080, МФО 899998, в ТВБВ 10026/644 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк ", що становить 384 гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов