Справа № 305/1126/18
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

17.04.2019 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Кожух О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку рішення Рахівського районного суду від 22.01.2019.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду 16.04.2017 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження.

Також до апеляційного суду 16.04.2019 надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на корпоративні права, передані у спадок відповідачам після смерті ОСОБА_7, а саме частку розміром 627 208,00 грн. у статутному капіталі ТОВ «Санаторій «Мінерал», який становить 1 031 028,00 грн.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що між сторонами виник спір у зв'язку з тим, що згідно розписки від 28.12.2009 ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_1 у борг кошти в сумі 58000,00 доларів США, які зобов'язався повертати частинами у строк до 01.04.2011. Умови договору позики позичальник у встановлений строк не виконав та не повернув у повному обсязі борг, який за розрахунком позивача становить 40448,55 доларів США. Вказував, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а його спадкоємцями є відповідачі, з яких позивач просив стягнути солідарно 40448,55 доларів США у національній валюті за курсом НБУ на час виконання рішення суду.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що сума заборгованості є значною, а її стягнення є можливим лише за рахунок реалізації спадкового майна. Вважає, що відповідачі успадкували корпоративні права, оскільки прийняли спадщину, а тому можуть відчужити майно, що свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вказує, що захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, який просить вжити позивач, передбачено п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, суддя-доповідач вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Зі змісту пред'явленого позову ОСОБА_1 вбачається, що спір виник у зв'язку з тим, що згідно розписки від 28.12.2009 ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_1 у борг кошти в сумі 58000,00 доларів США, які зобов'язався повертати частинами у строк до 01.04.2011. Умови договору позики позичальник у встановлений строк належним чином не виконав та не повернув у повному обсязі борг, який за розрахунком позивача становить 40448,55 доларів США. Вказував, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а його спадкоємцями є відповідачі, з яких позивач просив стягнути солідарно 40448,55 доларів США у національній валюті за курсом НБУ на час виконання рішення суду.

Заходи, які просить вжити позивач, шляхом накладення арешту на корпоративні права, передані у спадок відповідачам після смерті ОСОБА_7, а саме частку розміром 627 208,00 грн. у статутному капіталі ТОВ «Санаторій «Мінерал» - не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб'єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, утому числі й той, який вибув.

Натомість спір у даній справі виник між сторонами стосовно договору позики, на підтвердження укладення якого та умов повернення позики представлена розписка позичальника.

Тобто, відносини, які виникли між позивачем та відповідачами, за своєю правовою природою не є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження корпоративними правами ТОВ «Санаторій «Капітал», не стосуються відповідних прав і обов'язків позивача стосовно участі у діяльності та управлінні ТОВ «Санаторій «Капітал».

Таким чином, враховуючи матеріально-правові вимоги позивача, ознаки предмета позову та конкретний зміст позовної заяви, суддя вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову щодо накладення арешту на корпоративні права - не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не довів наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення, які він просить застосувати, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а тому у задоволенні його заяви про забезпечення позову - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до положень ч. 3 ст. 389 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кожух