Справа № 357/574/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 (Фадєєва) у м. Біла Церква Київської області. Відповідач по справі ОСОБА_2 є онуком позивачки, у вказаному житловому приміщенні не проживає з 19.02.2013 року. Оскільки добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, позивачка просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідач заперечив проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов необгрунтований суперечить нормам закону, а тому до задоволенню не підлягає.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (Фадєєва) у м. Біла Церква Київської області. Наведене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 14491 від 24 липня 1981 року /а.с. 7/.

Згідно довідки з управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 14.01.2019 року № 403 /а.с. 6/ у квартирі АДРЕСА_3 (Фадєєва) у м. Біла Церква зареєстровані позивачка ОСОБА_3, її син ОСОБА_4 та онук - відповідач ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з листопада 2018 року, житло залишив не з власної волі, а за вимогою позивачки.

Як пояснила ОСОБА_3, вона та її син ОСОБА_4, який має інвалідність, проживають у квартирі, в якій є лише дві житлові кімнати. Оскільки площа квартири не передбачає можливості для одночасного проживання в ній трьох дорослих осіб, одним з яких є людина-інвалід, позивачка категорично заперечує проти проживання відповідача у цій квартирі. Ствердила, що між відповідачем та її сином не склались нормальні відносини, в результаті чого виникали постійні конфліктні ситуації. Аналогічні обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ними, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, близько шести місяців, житло залишив не з власної волі, а тому суд не вбачає підстав для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки така вимога позивачки не узгоджується з приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача такими, що суперечать нормам закону, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України та ст.ст. 13, 76, 77, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складене 19.04.2019 року.

СуддяОСОБА_8