Дата документу 20.03.2019
Справа № 334/2793/18
Провадження № 2/334/658/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кей-Коллект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання незаконним рішення нотаріуса від 26.07.2016 № 30635849 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - житловий будинок зі всіма будівлями та господарчими спорудами, що розташований: АДРЕСА_2, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (податковий номер: 37825968) та скасування номеру запису про право власності: 15583057 від 21.07.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також позивачка просить визнати незаконним та скасувати рішення нотаріуса від 26.07.2016 № 30636143 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3. що розташована: АДРЕСА_2 було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (податковий номер: 37825968) та скасувати номер запису про право власності: 15583414 від 21.07.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначила, що 19.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та нею було укладено кредитні договори: 1) Договір № 0, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 140000 доларів США, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року; 2) Договір № 0, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 10 000 доларів США, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року; 3) Договір № 0/, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в сумі 9 099 гривень, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань, 19.09.2008 року між Банком та позивачкою було укладено договір іпотеки № 0/03, згідно з умовами якого вона передала в іпотеку належне їй на праві власності майно: житловий будинок .АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 1143 кв.м., що також розташована за цією адресою.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого та Додатка № 1 до нього, ПАТ «УкрСиббанк» передало, а TOB «Кей-Колект» прийняло на платній основі права вимоги щодо погашення заборгованості на підставі низки кредитних договорів та договорів забезпечення. Також, на підставі цього Договору факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» і TOB «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за певною кількістю договорів іпотеки, до складу яких увійшли і кредитні договори та іпотечний договір, укладений між позивачкою та ПАТ «УкрСиббанк» від 19.09.2008 року.

На підставі вказаних договорів 26.07.2016 року за заявою TOB «Кей-Колект» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. прийняв рішення від № 30635849 про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - житловий будинок зі всіма будівлями та господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано за TOB «Кей-Колект» та № 30636143 про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3. що розташована за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано за TOB «Кей-Колект», про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивачка не погоджується із вказаними рішеннями, прийнятими всупереч вимогам законодавства, оскільки такими рішеннями порушено її право власності на житловий будинок та земельну ділянку, вважає, що у зв'язку із прийняттям оскаржуваних рішень, її право власності припинено за відсутності на те законних підстав.

В судовому засіванні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Суду пояснили, що оскаржувані рішення їй ані нотаріусом, ані відповідачем, не направлялись, і про їх наявність стало відомо тільки після надходження копій цих рішень від приватного нотаріуса Щелкова Д.М. - відповідача по справі до Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/6990/16-ц на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя про витребування документів, на підставі яких нотаріусом було вчинено запис про реєстрацію права власності за TOB «Кей-Колект» на спірний житловий будинок.

Зазначене підтверджується й тим, що ОСОБА_1 зверталась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з вимогами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, під час розгляду яких стало відомо про відсутність такого предмета - як виконавчий напис, а підставою для реєстрацій права власності на спірні будинок та земельну ділянку за TOB «Кей-Колект» став не виконавчий напис нотаріуса, а саме рішення про реєстрацію права власності на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вважаючи, що вказані дії було вчинено протиправно з порушенням вимог пункту 4.5. Договору про іпотеку та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щеглов Д.М. в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявою про слухання справи без його участі та з відзовом на позов до суду не звертався.

Представник відповідача TOB «Кей-Колект» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявою про слухання справи без його участі та з відзовом на позов до суду не звертався.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, на які позивачка посилалась як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 19.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 0, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 140000,00 доларів США, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року; № 0, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 10000,00 доларів США, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року та № 0/, відповідно до якого позивачка отримала кредитні кошти в сумі 9099,00 гривень, із кінцевим строком повернення до 18.09.2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань, 19.09.2008 року між Банком та позивачкою було укладено договір іпотеки № 0/03, згідно з умовами якого позивачка передала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку, загальною площею 1143 кв.м., що також розташована за цією адресою.

Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 19.09.2008 року та зареєстровано у реєстрі за № 4601.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, за умовами якого та Додатка № 1 до нього, ПАТ «УкрСиббанк» передало, а TOB «Кей-Колект» прийняло на платній основі права вимоги щодо погашення заборгованості на підставі низки кредитних договорів та договорів забезпечення. Також, на підставі цього Договору факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» і TOB «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за певною кількістю договорів іпотеки, до складу яких увійшли і кредитні договори та іпотечний договір, укладений між позивачкою та ПАТ «УкрСиббанк» від 19.09.2008 року.

Під час укладання вищевказаних договорів, позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6. Шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2012 року (справа № 0814/9271/2012, провадження №2/0814/3222/2012) та після його розірвання позивачка залишила собі дошлюбне прізвище «Нестерова».

На підставі вказаних договорів 26.07.2016 року за заявою TOB «Кей-Колект» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. прийняв рішення від № 30635849 про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - житловий будинок зі всіма будівлями та господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано за TOB «Кей-Колект» та № 30636143 про державну реєстрацію прав та обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3. що розташована за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано за TOB «Кей-Колект», про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За умовами п. 4.1. Договору іпотеки від 19.09.2008 року, укладеного між позивачкою та АКіБ «УкрСиббанк», Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Звернення стягнення відповідно до п. 4.2. Договору здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку», з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Пунктом 4.5. Договору, в свою чергу, передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

В свою чергу, Законом України «Про іпотеку», в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателю, що підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 36). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Тобто, законодавством встановлена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі права власності, що відбувається або за окремим нотаріально посвідченим договором, або на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі, який прирівнюється до цього договору.

Враховуючи п. 4.2, 4.5. спірного Договору іпотеки від 19.09.2008 року та вимоги ст.36 Закону України «Про іпотеку», необхідно враховувати й вимоги самого Договору, Розділ 5 якого «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя» в свою чергу, передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

При цьому, п. 5.2.1. Договору встановлює, що одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, враховуючи умови Договору іпотеки та вимоги Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на Предмет іпотеки за договором іпотеки з Позивачем відбувається на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який з урахуванням норм Закону підлягає нотаріальному посвідченню.

Але, підстава для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності за TOB «Кей-Колект» була відсутня, у зв'язку з відсутністю такого договору.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004№ 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Згідно з ч. 1ст.2 Закону №1952-IV (в редакції станом на 12.06.2015) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації відповідно до ч. 4ст.15Закону №1952-IV підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1ст.15 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановленихстаттею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, ч. 1ст.9 Закону №1952-IV закріплено, що державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 9ст.15 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст.3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна було визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі Порядок № 868).

Згідно з п. 2 Порядку № 868 (в редакції станом на 12.06.2015) нотаріус як спеціальний суб'єкт державної реєстрації проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Аналіз викладеного свідчить, що державна реєстрація права власності,реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. В той же час, не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Водночас з аналізу ч. 1ст. 12, ч. 1 ст.33, ч. 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», вбачається, що в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, що буде підтверджувати відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до Іпотечного договору (п. 12.3.) сторонами погоджено, що договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міської державних адміністрацій.

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, державна реєстрація речовиих прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно до ч.5 ст.3 цього Закону, в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно до ч.3 ст.20 Закону, заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчинив таку дію.

За статтею 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Судом встановлено, що відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. нотаріальна дія з нерухомим майном спірним будинком та земельною ділянкою - не вчинялася. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права власності на нерухоме майно місця не мало.

Отже, реєстраційна дія щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості за ТОВ«Кей-Колект» була проведена відповідачем з порушенням компетенції, а тому не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно дост.1Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції станом на час виникнення спірних відносин) протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2018року № 117281171 у власності ОСОБА_1 іншого майна немає, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване саме за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання Позивача у паспорті позивачки.

Враховуючи технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_2, складений TOB «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 19.12.2012 року, площа житлового будинку не перевищує 250 кв.м. Вказане знайшло своє підтвердження у Листі TOB «ЗМБТІ» від 14.03.2018 року ( вих. № 2506), наданого у відповідь на адвокатський запит.

Оскаржувані рішення нотаріуса про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно є актом, на підставі якого здійснюється відчуження нерухомого майна, оскільки відбувається зміна власника. Оскільки відчуження будинку та земельної ділянки відбулось протягом дії вищевказаного мораторію, вказане нерухоме майно використовувалося позивачкою як місце постійного проживання і у власності позивачки не знаходилося іншого нерухомого житлового майна, а площа не перевищувала 250 кв. метрів, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлює перехід права власності до ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки протягом часу дії мораторію.

Крім того, пунктом 46 Порядку № 868 було закріплено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-деннийстрок та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла станом на час виникнення правовідносин) встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Імперативною нормою Закону України «Про іпотеку» закріплено, що обов'язковою умовою позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки є: по-перше, факт направлення письмової вимоги Іпотекодержателем Боржнику та/або Іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов'язання чи іпотечного договору не менш як за тридцять днів до такого стягнення; по-друге, факт отримання такої вимоги адресатом, та, по-третє, докази завершення тридцяти денного строку з моменту отримання відповідної вимоги.

Викладеною вище нормою пункту 46 Порядку № 868 передбачено вичерпний перелік документів, що підлягають поданню у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

В свою чергу, з пояснень позивачки, не спростованих відповідачами з'ясовано, що вона не отримувала будь-яких повідомлень від ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, що також підтверджується матеріалами справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Непорушність права власності захищається на міжнародному рівні: ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» вказує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.12, 81, 13, 141, 158, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича № 30635849 від 26.07.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - житловий будинок зі всіма будівлями та господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (податковий номер: 37825968) та скасувати номер запису про право власності: 15583057 від 21.07.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича № 30636143 від 26.07.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3. що розташована за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (податковий номер: 37825968) та скасувати номер запису про право власності: 15583414 від 21.07.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Коллект» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69, , н/р № 9000 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 витрати на сплату судового збору у розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять гривень 40 коп.) в рівних частках по 1057,20 грн. (одна тисяча п'ятдесят сім гривень 20 коп.) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.