Провадження № 2-з/522/771/19
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

05 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Смоковій А.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться вказана справа.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.11.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 258/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності відповідачу.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, позивач зазначає, що відповідач суму позики в добровільному порядку не повернула та на даний час вчиняє дії щодо відчуження належного їй майна.

Розгляд клопотання відбувається без повідомлення учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Дослідивши доводи позивача щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про їх недоведеність, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо належності нерухомого майна відповідачу та наміру власника нерухомого майна здійснити відчуження належного йому майна чи вчинення будь-яких інших дій, які б могли затруднити виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та визнання права власності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.11.2019 року.

Суддя Д.Ю. Донцов