ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/450/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/412/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 321050000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Ткач З.Є.

суддів: Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи цивільну справу №605/450/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Рубінський Володимир Михайлович, на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року, ухваленого суддею Горуц Р.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян з дня звернення із позовною заявою до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 2013 році вона уклала шлюб з ОСОБА_1, в якому народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона та відповідач спільно не проживають чотири роки та не підтримують сімейних відносин.

Дитина перебуває на її утриманні.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину.

Враховуючи законодавчий принцип, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, просить позов задовольнити.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року вирішено:

"Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки с. Угринів Підгаєцького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 16 серпня 2018 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, жителя АДРЕСА_2, судовий збір в доход держави в сумі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню."

Не погодившись із даним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - Рубінський В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити частково, а саме: встановити суму стягуваних аліментів у розмірі 813 грн., що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає дане рішення суду незаконним, необгрунтованим, прийнятим без повного з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи, та з поршенням норм процесуального права.

Зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є необґрунтованим та не вмотивованим.

Вказує, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував те, що відповідач сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу.

Також вказав, що при визначенні розміру аліментів, суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки.

Так, як вбачається з довідки №23 від 21.03.2019 року, ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у ТзОВ "Тервікнопласт", та займає посаду різальника на пилах, ножівках та верстатах, відповідно до наказу про прийом №21-К від 28.01.2019 року. Відповідно до довідки №ТТ000000008 від 11.03.2019 року, на період із 01.02.2019 року по 28.02.2019 року, сукупний дохід ОСОБА_1 склав 6156,00 грн.

Зазначає, що відповідач немає на праві власності жодного майна, в тому числі і житла, у зв'язку з чим змушений орендувати квартиру. Як вбачається з договору оренди квартири від 31.07.2018 року, щомісячно ОСОБА_1 сплачує за орендовану квартиру 4000 грн.

Наголошує на тому, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не пересвідчився про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, чим порушив його конституційне право на участь у судовому розгляді, на надання доказів та викладення свої пояснень щодо предмета спору.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частина 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України встановлює, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійної роботи, відсутність на утриманні інших дітей, відсутність непрацездатних дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік та стан здоров'я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також те, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами ст.ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції установлено наступні обставини.

19 березня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Товстенській селищній раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис №01.

За час перебування у шлюбі у сторін народилась одна дитина, а саме: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 вересня 2013 року виданого виконавчим комітетом Угринівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області.

Малолітня ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою ОСОБА_3, що стверджено нею в судовому засіданні, не заперечено відповідачем, а також підтверджується довідкою виданою виконкомом Угринівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за вих. №652 від 16 серпня 2018 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Враховуючи те, що на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не був офіційно працевлаштований та не мав постійного заробітку, позивачка заявила позов з підстав, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що аліменти і в подальшому необхідно стягувати в твердій грошовій сумі.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком вікoм дo 6 рокiв: з 01 січня 2019 - 1626 грн, з 01 липня - 1699 грн, з 01 грудня - 1779 грн.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також колегія суддів керується Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 якої, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Neulinger and Shuruk проти Швейцарії», №41615/07, §135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №27853/09, §96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див.справу «Sahin проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003VIII).

Встановивши, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд першої інстанції, у відповідності з положеннями ст. 180 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції в належному порядку, в порушення приписів ч. 1 ст. 182 СК України, не з'ясував та не врахував під час ухвалення судового рішення наявність у платника аліментів на утриманні дітей від попереднього шлюбу.

Колегія суддів бере до уваги додану до апеляційної скарги довідку №1088/13-80 від 22 лютого 2019 року видану Заліщицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, оскільки відповідач не брав участі в суді та не мав можливості подати даний доказ в суді першої інстанції.

Як вбачається з вищенаведеної довідки, у відділі перебуває на виконанні виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-219 виданого Заліщицьким районним судом Тернопільської області 20.07.2006 року про стягнення з ОСОБА_1, в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі ј частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 40% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного до її повноліття, починаючи з 03.07.2006 року, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Ці обставини є істотними для визначення розміру аліментів проте не були враховані судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання дитини, визначений судом першої інстанції в сумі 2000 грн щомісячно є завищеним з урахуванням того, що на утриманні у відповідача є дитина від попереднього шлюбу.

За таких обставин, розмір аліментів, визначений до стягнення судом, належить змінити, шляхом його зменшення до 1300 грн щомісячно, оскільки саме зазначений розмір аліментів є тією грошовою сумою, яку ОСОБА_1 спроможний надати на утримання дитини з урахуванням його матеріального становища.

Також колегія суддів зазначає, що одержувач аліментів може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює рішення на користь ОСОБА_1, то рішення суду в частині стягнення з нього судового збору в дохід держави в розмірі 704 грн. 80 коп. слід змінити, зменшивши суму стягнення до 458,12. Відповідно, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави сплачений судовий збір у розмірі 246, 68 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

У зв'язку з цим відповідачу слід компенсувати за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 403, 41 грн, пропорційний розміру задоволених вимог.

Загальна сума компенсації становить 650,09 грн.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Рубінський Володимир Михайлович, задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2018 року змінити.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2000 (двох тисяч) гривень до 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, інд. код. НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 650 (шістсот п'ятдесят) грн. 09 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена 16 квітня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Бершадська Г.В.

Ходоровський М.В.