Справа № 283/240/19
провадження №2/283/255/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2019 року Малинський районний суд житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що 25 липня 2018 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області задоволено її позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12 грудня 2018 року рішення Малинського районного суду залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду.

30 серпня 2018 року видано виконавчий лист та позивачем предявлено його до виконання в Малинський РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області та станом на 01.01.2019 року розмір заборгованості по аліментам становить 30552,87 грн.

Просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 9164,51 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду відзив, в якому зазначив про невизнання вимог заяви в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Матеріали цивільної справи містять довідку-розрахунок про розмір заборгованості у сумі 30 552, 87 гривень станом на 01.01.2019 року - дана довідка була складена державним виконавцем відповідно до вимог статті 71Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів , нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

29 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 липня 2018 року по цивільній справі №283/1090/18 було задоволено вимоги ОСОБА_2 В подальшому ОСОБА_3 скористувався своїм правом на апеляційне оскарження-постановою Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року рішення Малинського районного суду залишено без змін. При цьому, ухвалою судді Апеляційного суду Житомирської області від 25.09.2018 року зупинено дію рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25.07.2018 року. Таким чином, рішення суду набрало законної сили лише після його перегляду в апеляційній інстанції -12 грудня 2018 року.

Згідно з розрахунком позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 29 травня 2018року по 31 грудня 2018 року становить 30552,87 грн.

Однак, з врахуванням відсутності вини відповідача в несплаті аліментів до 12 грудня 2018 року задоволенню підлягає період несплати аліментів з 13 грудня по 31 грудня 2018 року в сумі 582,26 грн. (3064,52 х 1% х 19 днів).

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 223, 258-259, 265 ЦПК України, ст. 196 СК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню ) за прострочення сплати аліментів за період з 13 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року в сумі 582,26 гривень.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Суддя