Справа № 308/8360/18
16 квітня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_1 (1965 року народження), третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстрації за місцем проживання, -
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 16 квітня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 квітня 2019 року.
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 (1965 року народження), третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстрації за місцем проживання.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується договором дарування квартири та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, (копії вказаних документів додаються).
Відповідно до акту перевірки паспортного режиму та довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «Житло - сервіс» № 684 від 13.11.2017 року у даній квартирі фактично проживають крім мене ще двоє людей мама ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_3, також зареєстрований і Відповідач ОСОБА_1 (1965 р.н.) який є батьком позивача.
Однак, Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично, вже багато років та по даний час в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється. Це підтвердили сусіди з квартир № 66, 39, 40 що відображено в акту перевірки паспортного режиму.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до заяви від 16.04.2019 року, представник позивача просить розглянути справу у їх відсутності, та задовольнити позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавав.
На підставі наведеного суд керуючись ч. 4 ст.223,280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
За приписом ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст. 13 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до договору дарування квартири від 13 червня 203 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешеня Т.О., ОСОБА_5 передала безоплатно у власність ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер НОМЕР_1, квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Дане також підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 132168340, згідно якої квартира загальною площею 41,21 кв.м., житловою площею 24 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1.
Відповідно до акту перевірки паспортного режиму ТОВ «Житло-Сервіс» від 13 листопада 2017 року, у квартирі за адресою АДРЕСА_1, не проживає ОСОБА_1 1965 року народження.
З матеріалів справи встановлено між відповідачем та позивачем не було укладено договір найму вказаної квартири, а також того, що відповідач здійснюють плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги. Окрім того наявні докази того, що вказана особа протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживає.
В той же час, реєстрація відповідача за вказаною адресою, створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Статтею 155 ЖК України встановлені гарантії прав громадян, які мають в приватній власності жилий будинок (квартири), а саме жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Такі ж гарантії встановлені і ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом норм матеріального права, зокрема ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України правом користування житлом, якій знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником спірної квартири, відповідач ОСОБА_1 не має права порушувати його законні права на володіння та користування належною йому квартирою, в тому числі право на проживання в квартирі.
ОСОБА_1 має право на володіння та користування належною йому квартирою на праві власності незалежно від стосунків, які склалися між сторонами та незалежно від наявності у них іншого житла.
Оскільки ОСОБА_1 1965 р.н., не надав суду доказів щодо своїх правових підстав користування спірним житлом, суду не надано відомостей, які б спростовували твердження позивача, право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Відповідно до положень ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, якими передбачено зміст, порядок, захист здійснення права власності та його непорушність, враховуючи вищезназначені обставини, можна погодитись з доводами позивача, що реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає в реалізації його прав власника спірного жилого приміщення, які підлягають відновленню, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В свою чергу, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою у зв'язку з чим вимога позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не пред'являлося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_1 (1965 року народження), третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині позовної вимоги - відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь позивача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1, сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.