ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2223/15-ц Номер провадження 22-ц/814/653/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_7, ОСОБА_8

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року, ухваленого суддею Крючко Н.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О. М., Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради, гаражний автоколектив «Труд» Київського району м. Полтави про визнання квартири особистою власністю, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, про витребування грошових коштів;

зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, який як опікун діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О. М., Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтави ради, гаражний автоколектив «Труд» Київського району м. Полтави про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3, звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., про збільшення частки в спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності на майно в порядку спадкування, витребування грошових коштів.

З урахуванням поданих у липні 2015 р. та червні 2016 року заяв про зміну та уточнення позовних вимог, остаточно просив суд:

-визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_11;

- визнати за ним та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування в рівних частках після смерті матері, ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7., квартири АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м.

Визнати за ним та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_11 на 1/2 частину, а саме по 1/4 частині за кожним на:

-квартиру АДРЕСА_2;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан,

-транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі,

-гаражу АДРЕСА_3.

Визнати за неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/6 частину:

-квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан,

-транспортного засобу марки SKODA моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі,

-гаражу АДРЕСА_3.

Визнати за ним та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування в рівних частках після смерті матері, на грошову суму в розмірі по 25000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США.

Визнати за неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті батька, на грошову суму в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США.

Витребувати у ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США на його, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 користь.

Витребувати у ОСОБА_8 грошову суму в розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) доларів США на його та ОСОБА_4 користь.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану спадкодавцем ОСОБА_12 в розмірі 746607 грн. в межах вартості спадкового майна (т. 4 а.с. 35-39).

В подальшому, ухвалою місцевого суду від 11.04.2018 року роз'єднано та виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_4, ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди.

У серпні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 звернулися до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2, що діє опікуном від імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування, в якому просили визначити, що за життя частки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_2, на квартиру АДРЕСА_1, транспортні засоби марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8,, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 становили по 1/2 частині; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 по 1/6 частині вищевказаного майна.

Ухвалою місцевого суду від 28.10.2015 року цивільну справу № 553/2223/15ц, провадження №2/553/866/2015 за первісним позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 в особі представника за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтаві ради про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя, визнання права в порядку спадкування, витребування грошових коштів та цивільну справу № 553/3312/15ц, провадження № 2/553/1242/2015, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, який як опікун діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування об'єднано в одне провадження.

09.11.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 подали до суду заяву про збільшення позовних вимог у позові про визнання спільного сумісного майна подружжя, визнання частки кожного з них у майні та визнання права власності в порядку спадкування та просили визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2, на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2; гараж АДРЕСА_3

Визначити частки кожного з них у вищевказаному спільному майні по 1/2 частині кожному.

Визнати право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12 за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1, а інше майно за відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2

У квітні 2016 року ОСОБА_4 збільшив позовні вимоги та просив визнати право власності на 1/6 частки предметів домашньої обстановки, а саме: кухонний гарнітур вартістю 15000 грн., шкіряний диван вартістю 17000 грн., на загальну суму 32000 грн., зарахувавши її в рахунок загальної івартості спадщини при виділенні йому квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року, первісний позов ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтави ради, гаражний автоколектив «Труд» Київського району м. Полтави про визнання квартири особистою власністю, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, про витребування грошових коштів задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, який як опікун діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтави ради, гаражний автоколектив «Труд» Київського району м. Полтави про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 трьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортний засіб марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3;

-транспортний засіб марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗлегковий комбі, д.н.з. НОМЕР_2;

-грошові кошти в сумі 150000 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ станом на 21.11.2018 року 4164 585 грн.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнано за ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування в рівних частках, по 1/2 частині за кожним, після смерті матері, ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, квартири АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв. м., житловою площею 34,6 кв. м.

Визнано за ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/2 частину, а саме по 1/4 частині за кожним, на:

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортний засіб марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3;

-транспортний засіб марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, д.н. з. НОМЕР_2

Визнано за неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/6 частину:

-квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, д.н.з. НОМЕР_2.

Витребувано у ОСОБА_7 грошову суму в розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно у відповідності до курсу НБУ станом на 21.11.2018 року 694097,5 грн., на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Витребувано у ОСОБА_8 грошову суму в розмірі 25000 доларів США, що еквівалентно у відповідності до курсу НБУ станом на 21.11.2018 року 694097,5 грн., на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування в рівних частках, по 1/4 кожному, після смерті матері, ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7., на грошову суму в розмірі 75000 доларів США, що по курсу НБУ становить станом на 21.11.2018 року 2082292,5 грн.

Визнано за неповнолітньою ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті батька, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/6 частку грошової суми, яка складає 25000 доларів США, що по курсу НБУ становить станом на 21.11.2018 року 694 097,5 грн.

Визнано за ОСОБА_7 право власності після смерті батька, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/6 частину:

- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, д.н.з. НОМЕР_2;

-грошові кошти в розмірі 25000 доларів США, що по курсу НБУ становить станом на 21.11.2018 року 694 097,5 грн.

Визнано за ОСОБА_8 право власності після смерті батька, ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7., на 1/6 частину:

- квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_3;

-транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, д.н.з. НОМЕР_2;

-грошові кошти в розмірі 25000 доларів США, що по курсу НБУ становить станом на 21.11.2018 року 694 097,5 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Захід забезпечення позову у вигляді заборони Приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М. видавати спадкоємцям ОСОБА_4 та ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, на квартиру АДРЕСА_2, на транспортний засіб марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1.8, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, на транспортний засіб марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, д.н.з. НОМЕР_2, тип ТЗ легковий комбі продовжує діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Захід забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_8 здійснювати в любий спосіб відчуження квартири АДРЕСА_4 продовжує діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Захід забезпечення позову у вигляді арешту на спадкове майно - автомобілі: марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC, 1.8. рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_5, д.н.з. НОМЕР_3, який зареєстрований за ОСОБА_11; марки SKODA, моделі FABIA 1.4, рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама)НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі В, д.н.з. НОМЕР_2, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_12 продовжує діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, який зберігається в матеріалах справи мобільний телефон марки Iphone5s,SpaceGray,32GB,IMEI/MEIDНОМЕР_7 та зарядний пристрій до нього повернути власнику ОСОБА_2 після набрання рішенням суду законної сили.

З рішенням суду першої інстанції не погодилися відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8, оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, прохає скасувати рішення в повному обсязі та ухвалити нове, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1, визнати право власності в порядку спадкування за ним та ОСОБА_8 по 1/2 частині на вказану квартиру, виділивши її у користування та стягнути з них грошову компенсацію.

Залишити їм інше спадкове майно, яке знаходиться у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір розділити згідно закону.

Вважає, що оскільки вказана квартира придбана під час шлюбу ОСОБА_12 та ОСОБА_11, тому він також має право на її частину.

Крім цього, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.01.2015 року за заявою ОСОБА_2 про відмову від позову було закрито провадження у справі № 553/1011/15-ц за його позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1. Тому повторне звернення до суду з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, у зв'язку з чим не повинні прийматися до уваги суду покази свідків з боку ОСОБА_2

Жодних доказів на підтвердження того, що він отримав 25000 доларів США від ОСОБА_13 матеріали справи не містять.

Джерело походження коштів у сумі 200000 доларів США судом не з'ясовано, доказів про їх існування не надано.

Також вважає, що судом безпідставно не включено до складу спадкового майна гараж АДРЕСА_3, меблі та предмети обстановки на суму 191 000 грн.

Крім цього, вказує про те, що судом неправильно розподілено судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення місцевого суду, прохає його скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, оскільки судом взяті до уваги лише доводи позивача ОСОБА_2 та покази свідків з його боку; жодних документальних доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 ним не надано.

Судом залишено поза увагою той факт, що квартира АДРЕСА_1 придбана під час перебування у шлюбі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 При цьому, відсутні докази на підтвердження тривалого та стабільного місця роботи та заробітку ОСОБА_11, тоді як ОСОБА_12 мав постійний заробіток та забезпечував сім»ю. Судом не взято до уваги наявність у ОСОБА_12 трьох його дітей, тоді як рішення прийнято на користь прийомного сина ОСОБА_2, який діяв як опікун неповнолітньої ОСОБА_4

Рішення суду в частині витребування у неї грошових коштів в сумі 25000 доларів США також вважає незаконним, оскільки побудоване на показах ОСОБА_2, його двоюрідного брата ОСОБА_14 та ОСОБА_4 При цьому, поза увагою суду залишилося те, що згідно пояснень вказаних осіб, вони не були свідками того, що ОСОБА_8 отримувала вказану суму і була присутня при розподілі цих коштів, що підтверджується технічним записом на диктофоні телефону ОСОБА_2

У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_2 прохає відмовити в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_8, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апелянтів не підтверджені доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, його представника, відповідача ОСОБА_4, його представника, а також представника відповідача ОСОБА_8, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_8, з огляду на наступне.

Як установлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_8, виданого 26 лютого 1999 року Палацом шлюбів м. Кременчука, між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб, про що здійснено актовий запис № 138 ( т.1 а.с.20).

За час перебування ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у шлюбі, ними було спільно набуте майно у вигляді квартири АДРЕСА_2; транспортний засіб марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1,8, 2007 року випуску, колір сірий, колір сірий (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ , легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_11 (т. 1 а.с.51); транспортний засіб марки SKODA, моделі FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_12 ( т.1 а.с.52).

Крім цього, суд першої інстанції встановив, що подружжю належали грошові кошти в сумі 150000 доларів США.

Згідно ордеру № 1035 від 23.10.2005 року, виданого на ім»я ОСОБА_12 на підставі рішення Київської районної у м. Полтаві ради від 12.02.2002 року № 52, останньому надається право на заняття гаража в гаражному автоколективі «Труд» № 68 (т. 3 а.с.12).

Також судом було встановлено, що 11 січня 2006 року ОСОБА_11 уклала з ВАТ «Полтаватрансбуд» договір № 64 про інвестування в будівництво житла, квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Подільської (Ленінської) районної у м. Полтаві ради від 27.05.2008 року № 342 було оформлено право приватної власності на квартиру № 114, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., яка розташована в житловому будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_11 ( т. 1 а.с.17, а.с.18-19).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 30 червня 2014 року, НОМЕР_9 та від 11 липня 2014 року НОМЕР_10, відповідно ( т.1 а.с.25,26).

При цьому, ОСОБА_11 була вбита у квартирі АДРЕСА_2, у зв'язку з чим відкрито кримінальне провадження № 0000274 від ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно ОСОБА_12 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке в подальшому було закрито у зв»язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_12, який після нанесення своїй дружині ОСОБА_11 множинних колото-різаних поранень несумісних з життям вистрибнув з вікна балкону власної квартири та від отриманих при падіння тілесних ушкоджень помер на місці ( т. 3 а.с. 242-246).

Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 10.10.2016 року ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2016 року скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області від 29.08.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000274 від 27.06.2014 року за ч. 1 ст. 115 КК України, у зв»язку зі смертю підозрюваного скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто для продовження досудового розгляду (т. 5 а.с. 149-150).

На даний час вказане кримінальне провадження перебуває в провадженнні відповідного суду.

Після смерті подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишились спадкоємці:

- ОСОБА_2, рідний син ОСОБА_11, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_11, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, де батьками останнього вказані мати ОСОБА_11 та батьком ОСОБА_15 ( т. 1 а.с.27);

- неповнолітня ОСОБА_4, рідна дочка ОСОБА_12 та ОСОБА_11 згідно свідоцтва про народження, НОМЕР_12, виданого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області ( т.1 а.с.28), де батьками останньої вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Рішенням Подільської (Ленінської) районної у м. Полтаві ради № 113 від 08.07.2014 року сироті малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини сироти, встановлено над нею опіку та призначено опікуном над дитиною рідного брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1 а.с.29).

-ОСОБА_4, рідний син ОСОБА_12, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_13, виданого Октябрським РАУС м. Полтави, де батьками останнього вказані ОСОБА_12 та ОСОБА_16 ( т.2 а.с.13) ;

-ОСОБА_8, рідна дочка ОСОБА_12, згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_14, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м. Полтави, батьками вказані ОСОБА_12 та ОСОБА_17 ( т.2 а.с.12).

Вищевказані особи у визначений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини після померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, є його діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7, спадкоємцями є її діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановами приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу Шимкою О.М. від 12.01.2015 року та 14.01.2015 року відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, квартиру за адресою: АДРЕСА_1, транспортні засоби SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1,8, 2007 року випуску, колір сірий, (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ , легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_1; транспортний засіб марки SKODA, моделі FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 13-14, т. 2 а.с. 14-17).

Відповідно до висновку № 4 судової будівельно технічної експертизи по цивільній справі № 553/2223/15-ц, провадження 2/553/866/2015, проведеної судовим експертом ОСОБА_18, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає: 1903780 грн. (один мільйон девятсот три тисячі сімсот вісімдесят).

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 1646660 грн. (один мільйон шістсот сорок шість тисяч шістсот шістдесят).

Ринкова вартість гаража, який знаходиться в гаражному автоколективі «Труд» під АДРЕСА_3 складає 70448 грн. (сімдесят тисяч чотириста сорок вісім).

Відповідно до висновків експерта №№ 03-12, 04-12 судової автотоварознавчої експертизи цивільній справі № 553/2223/15-ц, провадження 2/553/866/2015, проведеної судовим експертом ОСОБА_19, ринкова вартість автомобіля SKODA, моделі SUPERB CLASSIC1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату дослідження - 28 грудня 2015 року складає 202322,80 грн. (двісті дві тисячі триста двадцять дві грн. вісімдесят коп.).

Ринкова вартість автомобіля SKODA FABIA 1.4, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату дослідження - 28 грудня 2015 року складає 133716, 17 грн. (сто тридцять три тисячі сімсот шістдесят грн. 17 коп.) ( т.3 а.с.53-67, 68-83, 85-97).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, а також позов ОСОБА_4 та ОСОБА_8, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що квартира АДРЕСА_2, вищевказані транспортні засоби та грошові кошти в сумі 150000 доларів США належали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності, оскільки набуті подружжям ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за час перебування у шлюбі за спільні кошти та діючи в інтересах їхньої сімї, у зв'язку з чим розмір часток кожного з подружжя у цьому майні є рівним та складає по 1/2 частині.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів про визнання спільним майном подружжя гаражу АДРЕСА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у спадкоємців не виникло право на спадкування вказаного нерухомого майна.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

За положеннями ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У п. п. 22, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка є чинною, роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), що узгоджується з висновками Верховного суду України від 26.03.2008 р. у справі № 6-25432св07, від 20.08.2008 р. у справі № 6-5349св08, від 02.10.2013 р. у справі № 6-79 цс 13, від 05.04.2017 року у справі № 6-399цс17.

Згідно з висновками Верховного суду України у постанові від 3 червня 2015 року у справі №6-38цс15, судом визначено критерії, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна, зокрема це: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77- 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося сторонами, що квартира АДРЕСА_2, а також транспортні засоби SKODA, SUPERB CLASSIC 1,8, 2007 року випуску, колір сірий, (кузов, рама) НОМЕР_5, легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3, а також SKODA FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, були придбані ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під час зареєстрованого шлюбу за їхні спільні кошти.

У зв'язку з чим вказане майно обгрунтовано визнано місцевим судом спільним майном подружжя, а розмір часток кожного з подружжя у цьому майні є рівним та складає по 1/2 частині.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, а також позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_8, в частині визнання гаража в АДРЕСА_3 спільним майном подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11, визнання права власності на нього в порядку спадкування за спадкоємцями, суд першої інстанції вірно встановив, що право на користування вказаним гаражем виникло у ОСОБА_12 на підставі ордеру № 1035 від 23.10.2005 року (т. 3 а.с.12).

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що за ОСОБА_12 було оформлено право власності на вказане майно у встановленому законом порядку матеріали справи не містять та сторонами не надані.

У зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вказане майно не може бути визнано спільним сумісним майном подружжя, включено до спадкової маси та визнано за спадкоємцями в порядку спадкування, внаслідок чого обгрунтовано відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів у цій частині.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання грошових коштів у сумі 150000 доларів США спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у подружжя на праві спільної сумісної власності зазначеної суми коштів, їх розподіл між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_8. по 50000 доларів США кожному, підтверджується поясненнями позивача ОСОБА_2, який був допитаний в якості свідка, показами свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, неповнолітньої ОСОБА_4, а також записом розмови на мобільний телефон марки Iphone 5s, SpaceGray, 32 GB, IMEI/MEID НОМЕР_7, здійсненим ОСОБА_2, відтвореним у суді першої інстанції.

Крім цього, місцевий суд врахував, що ненадання ОСОБА_4 зразків голосу, необхідних для проведення судово-технічної експертизи відповідно до ухвали суду від 29.03.2017 року, а також пропозиція надати такі зразки після направлення справи до експертної установи та повернення справи від експерта без виконання, є зловживанням процесуальним правом у формі пасивної процесуальної активності, спрямованої на затягування розгляду справи.

При цьому, суд зазначив, що питання призначення повторної судово-технічної експертизи на предмет визначення належності голоса ОСОБА_4 на аудіозаписі телефону відповідачами за первісним позовом та їх представниками не ініціювалося.

Також районний суд взяв до уваги те, що у ОСОБА_8 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у період з 01.06.2014 року по 01.03.2016 року був наявний депозит у сумі 8000 дол. США, та 21.01.2016 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб їй було відшкодовано 123473,14 грн., джерело походження яких ОСОБА_8 суду першої інстанції не підтвердила (т.4 а.с. 40-41).

Вказані обставини, за висновками місцевого суду, свідчать про доведеність факту наявності грошових коштів у сумі 150000 доларів США, які були набуті подружжям ОСОБА_12 та ОСОБА_11, незаконних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо привласнення ними 50000 доларів США, з яких 25000 доларів США належить ОСОБА_2, як його частка після смерті матері ОСОБА_11 та 25000 доларів США як частка ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_12 відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України, порушення прав позивача ОСОБА_2 на частину грошових коштів після померлої матері ОСОБА_11, а також прав неповнолітньої ОСОБА_4 на частину грошових коштів після померлих батьків.

Перевіряючи рішення місцевого суду у цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно пояснень ОСОБА_2, що були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення, йому було відомо про наявність у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 коштів у сумі 200000 доларів США, які за кілька днів до загибелі були вивезені ОСОБА_12 із сейфу, що знаходився у квартирі АДРЕСА_2, та які були передані своїй матері ОСОБА_13

Аналогічні покази були надані свідком ОСОБА_20, яка пояснила суду, що зі слів її сестри ОСОБА_11 у них з ОСОБА_12 були спільні кошти в сумі 200000 доларів США, з яких сестра вважала своїми 100000 доларів США, та які ОСОБА_12 за кілька днів до смерті вивіз з вищевказаної квартири.

Неповнолітня свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що її батько ОСОБА_12 на початку 2014 року у відсутність матері ОСОБА_11 забрав із сейфу квартири АДРЕСА_2 значну суму у доларах та євро. Розмір коштів при цьому свідок не вказала.

Свідок ОСОБА_21 підтвердив факт розподілу коштів у сумі 150000 доларів США між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Тоді як ОСОБА_4 та ОСОБА_8 запреречували наявність у подружжя на праві спільної сумісної власності коштів у розмірі 150000 доларів США, а також факт розподілу коштів між ними та ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку показам вказаних свідків, колегія суддів виходить з того, що допитані судом першої інстанції свідки перебувають між собою у родинних стосунках.

Крім того, покази свідків щодо розміру коштів є суперечливими, у зв'язку з чим колегія суддів не може взяти їх до уваги як належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 стосовно наявності у подружжя ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності грошових коштів саме в розмірі 150000 доларів США та інших пов'язаних з ним вимог.

Так, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності у померлих реальної можливості накопичити кошти у сумі 200000 доларів США, які згідно пояснень ОСОБА_2 зберігалися у сейфі за адресою: АДРЕСА_2, та були вивезені ОСОБА_12 за декілька днів до смерті; не зазначено джерел отримання подружжям доходів у значному розмірі.

Наявність у ОСОБА_8 у період з 01.06.2014 року по 01.03.2016 року вкладу в розмірі 8000 доларів США та отримання 21.01.2016 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштів у сумі 123473,14 грн. в рахунок відшкодування вкладу, жодним чином не доводять той факт, що кошти в сумі 8000 доларів США були отримані від ОСОБА_4 внаслідок розподілу коштів у сумі 150000 доларів США, які належали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Розмова, записана ОСОБА_2 на мобільний телефон марки Iphone 5s, SpaceGray, 32 GB, IMEI/MEID НОМЕР_7, не є допустимим доказом згідно ст. 78 ЦПК України.

У зв'язку з чим висновки місцевого суду про визнання грошових коштів у сумі 150000 доларів США спільним майном подружжя, їх витребування та визнання права власності за спадкоємцями грунтуються на припущеннях, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 у цій частині за недоведеністю.

При вирішенні первісного позову ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, а також зустрічних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції встановив, що 11.01.2006 року між ВАТ «Полтаватрансбуд» та ОСОБА_11 був укладений договір № 64 про інвестування в будівництво житла - квартири АДРЕСА_1 (т. 4 а.с. 215).

Згода чоловіка ОСОБА_11 при укладенні вказаного договору не надавалася.

Загальний розмір інвестицій за вказаним договором визначено в сумі 231840 грн. (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, Інвестор оплачує будівництво квартир, вказаних у п. 1.1. договору, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця в розмірі 30 відсотків від загальної суми інвестицій, яка становить 69552 грн. до 23.12.2006 р.; наступне перерахування коштів здійснюється до 10 числа місяця, що йде за місяцем, за який здійснюється оплата, в розмірі 13524 грн. Плітіж, зазначений в даній частині п. 2.1.1. здійснюється з січня протягом 12 місяців і в сумі має складати 162288 грн.

За зазначеним договором ОСОБА_11 було сплачено 239750,00 грн. Згідно квитанцій, що містяться в матеріалах справи, платежі за договором інвестування здійснювала ОСОБА_11 ( т. 1 а.с. 30, 31, 147,148, 149, 150).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Подільської (Ленінської) районної у м. Полтаві ради від 27.05.2008 року № 342, оформлено право приватної власності на квартиру № 114, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., яка розташована в житловому будинку по АДРЕСА_1, одноособово за ОСОБА_11

За змістом ст. 57 СК України, особистою власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

У п. 24 вказаної Постанови роз'яснено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі.

Згідно з ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 60,61 СК України, об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

Як убачається з довідки від 13.11.2007 року № 1066/04-54, виданої Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, 11 вересня 1998 року у відділі РАЦС Козельщинського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_15, який доводиться рідним батьком ОСОБА_2, та ОСОБА_22

Відповідно до рішення Козельщинського районного суду від 10 квітня 2001 року, яке є чинним, батько ОСОБА_2 - ОСОБА_15 добровільно сплатив матері позивача ОСОБА_11 половину вартості домоволодіння у розмірі 28115,50 грн., а в 2003 році сплатив ОСОБА_11 половину спільно нажитих грошових коштів у розмірі 45000,00 грн. ( т.1 а.с.22).

Вказані обставини підтвердив у суді першої інстанції допитаний в якості свідка батько ОСОБА_2 - ОСОБА_15

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції визнав доведеним той факт, що для сплати першого внеску за договором інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1, який склав 70000 грн. по квитанції № 0004_44 від 15.12.2006 року, ОСОБА_11 були використані грошові кошти, отримані за рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області в сумі 28115,00 грн. та 45000,00 грн., які були отримані нею від колишнього чоловіка ОСОБА_15 при розподілі спільного з ним майна.

В ході судового розгляду справи судом першої інстанції також було встановлено, що ОСОБА_15 надавалися кошти на інвестування будівництва спірної квартири за договором інвестування, зокрема, ним було сплачено особисто кошти в сумі 9750,00 грн., що підтверджується квитанцією №2 від 29.02.2008 року.

Також судом першої інстанції були взяті до уваги покази свідка ОСОБА_20, яка доводиться рідною сестрою померлої ОСОБА_11 та тіткою позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка зокрема пояснила, що особисто надала ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 160000,00 грн. для інвестування житла - квартири № 114, яку ОСОБА_11 хотіла подарувати сину ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_11 повідомила їй, що на перший внесок у неї були кошти в сумі 70000 грн., надані батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_15 Грошові кошти в сумі 160000 грн. були надані ОСОБА_11 сестрою О.ОСОБА_20, з яких: 50000 грн. - на початку 2006 року, а 80000 грн. вона передала через їх матір у серпні 2006 року, коли остання приїжджала навідати ОСОБА_20 до Німеччини та 30000 грн. було надано наприкінці 2006 року.

Під час розгляду справи у місцевому суді допитаний в якості свідка ОСОБА_2 підтвердив зазначені обставини.

Тоді як ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заперечували факт придбання ОСОБА_11 за власні особисті кошти квартири АДРЕСА_1, та наголошували на тому, що дане нерухоме майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як придбано за спільні кошти подружжя.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, в тому числі щодо джерела походження коштів, за які було придбане вказане нерухоме майно, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_8 місцевому суду не надали.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірне нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 придбано за особисті грошові кошти ОСОБА_11, які остання інвестувала в будівництво вказаної квартири з метою подальшого оформлення договору дарування на сина ОСОБА_2 та ці кошти не входили до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11

У зв'язку з чим обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, якй діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання квартири АДРЕСА_1, особистою приватною власністю ОСОБА_11, та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання вказаного нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та права власності на неї в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено, що після померлої ОСОБА_11 залишилось спадкове майно у вигляді:

-1/2 частини квартири, що розташована у АДРЕСА_2, яка належала останній на праві спільної сумісної власності;

-1/2 частина транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERB CLASSIC 1,8, рік випуску 2007, колір сірий, колір сірий (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3, який належав останній на праві спільної сумісної власності;

-1/2 частина транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав їй на праві спільної сумісної власності;

-квартира АДРЕСА_1, яка належала їй на праві приватної власності.

Після смерті ОСОБА_12 залишилось наступне спадкове майно:

-1/2 частини квартири, що розташована у АДРЕСА_2, яка належала останньому на праві спільної сумісної власності;

-1/2 частина транспортного засобу марки SKODA, моделі SUPERBB CLASSIC 1,8, рік випуску 2007, колір сірий, колір сірий (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3, який належав останній на праві спільної сумісної власності;

-1/2 частина транспортного засобу марки SKODA, моделі FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав їй на праві спільної сумісної власності.

Вірно встановивши походження майна, його обсяг та коло спадкоємців після померлої ОСОБА_11, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання за ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за померлою матір»ю ОСОБА_11 на квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Крім цього, суд першої інстанції обгрунтовано визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/4 за кожним з них на на наступне майно: квартиру АДРЕСА_2; транспортні засоби SKODA SUPERB CLASSIC 1,8, рік випуску 2007, колір сірий, (кузов, рама) НОМЕР_5, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3, та SKODA FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2, в порядку спадкування після померлої матері ОСОБА_11

Також районний суд прийшов до правильних висновків про те, що частки кожного із спадкоємців ОСОБА_4, ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_12 є рівними та становлять 1/6 частину спадкового майна, а саме: квартири, що розташована у квартири, що розташована у АДРЕСА_2; транспортного засобу SKODA SUPERB CLASSIC 1,8, рік випуску 2007, колір сірий (кузов, рама) НОМЕР_5, легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3; автомобіля SKODA FABIA 1,4 рік випуску 2005, колір синій, шасі (кузов, рама) НОМЕР_6, легковий комбі, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У зв'язку з чим обгрунтовано визнав за вказаними особами право власності в порядку спадкування на вищезазначене майно.

Також суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/6 частини предметів домашньої обстановки, а саме: кухонного гарнітуру вартістю 15000 грн., шкіряного дивану вартістю 17000 грн., на загальну суму 32000 грн., оскільки ним не надано жодних доказів стосовно вартості вказаного майна та часу його придбання.

Крім цього, місцевий суд вірно визнав безпідставними вимоги ОСОБА_4 про зарахування до загальної вартості спадщини коштів у сумі 32000 грн. при виділенні спадкової квартири АДРЕСА_1, оскільки вказане нерухоме майно є особистою власністю ОСОБА_11 та підлягає поділу між її дітьми ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_4

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а рішення місцевого суду щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 150000 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ станом на 21.11.2018 року 4164585 грн. та їх витребування - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання грошових коштів спільним майном подружжя, їх витребування та визнання права власності на грошові кошти.

В іншій частині рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін як законне та обгрунтоване.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_2 підлягає закриттю, оскільки він раніше звертався з аналогічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_8, від якого відмовився та ухвалою суду було закрито провадження у справі, на увагу колегії суддів не заслуговують, з огляду на наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом у березні 2015 року, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 р. №5, яка є чинною, роз'яснено, що предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову - це те, чим він обґрунтовує свої вимоги.

Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Закриваючи провадження по справі з підстави, зазначеної у п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд повинен упевнитись в тотожності позовів.

Позов вважається тотожним лише тоді, коли всі три елемента позову співпадають, у разі, якщо навіть один з елементів позову не співпадає, позов не є тотожним.

Судом апеляційної інстанції для перевірки зазначених обставин була витребувана цивільна справа № 553/1011/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Шимка О.М., Служба у справах дітей виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради про збільшення частки ОСОБА_11 у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності в порядку спадкування.

Порівняльний аналіз предметів та підстав позовів ОСОБА_2, поданих 18.03.2015 р. та 04.06.2015 р., вимоги за яким неодноразово збільшувалися та уточнювалися, свідчить про те, що вони не є тотожними, тому підстав для закриття провадження у справі суд першої інстанції не мав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як роз'яснено в п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, подаючи позовну заяву до суду сплатив 3654 грн. судового збору (том 1 а.с. 9).

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольняються частково.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на стягнення з іншої сторони 1827 грн. (3654/2 =1827) судових витрат, у зв'язку з чим з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на його користь підлягають стягненню по 913 грн. 50 коп. (1827/2=913,50).

За подання до суду першої інстанції зустрічного позову майнового характеру ОСОБА_4 сплатив 730,80 грн. судового збору по квитанціям від 21.08.2015 р. та 28.10.2015 р. (том 2 а.с. 2, том 3 а.с. 1), тоді як до сплати підлягало 3654 грн., згідно п.3 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». У зв'язку з чим ОСОБА_4 не доплачено 2923 грн. 20 коп. (3654 - 730,80=2923,20).

При апеляційному оскарженні рішення ОСОБА_4 сплачено 10962 грн. судового збору по квитанціям 18.12.2017 р. та 14.02.2019 р. (том 6 а.с. 87, 109).

Позовні вимоги та апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволено частково.

Таким чином, ОСОБА_4 має право на стягнення з іншої сторони 5846,40 грн. (730,80+10962=11692,80/2=5846,40) судових витрат.

Крім цього, з нього підлягають стягненню на користь держави 1461,60 грн. (2923,20/2 = 1461,60 грн.) за подачу зустрічного позову до суду, а 1461,60 грн. за подачу позову ОСОБА_4 слід стягнути з відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_8 за подання до суду зустрічної позовної заяви майнового характеру сплатила 487,20 грн. судового збору (том 3 а.с. 8), тоді як згідно з п.3 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягало сплаті 3654 грн., у зв'язку з чим нею не доплачено судовий збір у сумі 3166,80 грн. (3654 - 487,20 = 3166,80).

При апеляційному оскарженні рішення ОСОБА_8 сплатила 10962 грн. судового збору (том 6 а.с. 115).

Позовні вимоги та апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволено частково.

Таким чином, ОСОБА_8 має право на стягнення з іншої сторони 5724,60 грн. (10962+487,20=11449,20/2=5724,60) судових витрат, а також з неї необхідно достягнути на користь держави 1583,40 грн. (3166,80/2=1583,40) за подачу позову до суду, тоді як 1583,40 грн. за подачу позову ОСОБА_8 слід стягнути з відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5846,40 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 913,50 грн., то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на кристь ОСОБА_4 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 5846,40 - 913,50 = 4932,90 грн., а також звільнити ОСОБА_4 від обов'язку сплачувати ОСОБА_2 частину судового збору.

Оскільки з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5724,60 грн., а з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 913,50 грн., то на підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 4811,10 грн. (5724,60 - 913,50 =4811,10), а також звільнити ОСОБА_8 від обов'язку сплачувати ОСОБА_2 частину судового збору.

Також необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1461,60 грн., з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 1583,40 грн. та з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3045 грн. (1461,60+1583,40 = 3045).

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 1-4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року скасувати в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 150000 доларів США, що становить еквівалент по курсу НБУ станом на 21.11.2018 року 4164 585 грн. та їх витребування, розподілу судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання грошових коштів спільним майном подружжя, витребування грошових коштів та визнання права власності на грошові кошти - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судовий збір у сумі 4932,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 4811,10 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 1461,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 1583,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3045 грн.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Чумак О.В.

Судді Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.