Провадження № 2-сз/521/18/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси, Бобуйок І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 25.09.2015 року по справі 521/14220/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водокористування,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ, яким було стягнено з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з водопостачання в сумі 1597 гривень 46 копійок, а також стягнено судовий збір у сумі 121 гривню 80 копійок.

16.04.2019 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій вона просить скасувати судовий наказ від 25.09.2015 року, яким з неї стягнено заборгованість за водопостачання та сплачений судовий збір.

До заяви про скасування вищевказаного наказу заявниця додала клопотання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку наявні поважні причини для поновлення судом встановленого законом строку.

У матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення ОСОБА_1 від 30.09.2015 року вихідний №22879/15 копію судового наказу та заяви про видачу судового наказу. Конверт з рекомендованим повідомленням, який направлявся ОСОБА_1 повернувся на адресу суду з відміткою «В не проживай» від 11.11.2015 року.

Згідно ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Приписами ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Заявниця стверджує, що судовий наказ від 25.09.2015 року не отримувала, а дізналася про його існування 10.04.2019 року від державного виконавця Журида С.М. після відкриття виконавчого провадження від 18.02.2019 року.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 про видачу судового наказу від 25.09.2015 року було повідомлено неналежним чином.

Згідно ч. 1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.171 заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Отже, дані строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі заявою у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, суд виходить з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно частини 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали справи, суд визнає пропуск строку надання заяви про скасування судового наказу від 25.09.2015 року таким, що був пропущений з поважних причин, оскільки заявниця не отримала судового наказу від 25.09.2015 року, що був виданий відносно неї, та дізналася про його існування 10.04.2019 року від державного виконавця Журида С.М. після відкриття виконавчого провадження від 18.02.2019 року за даним судовим наказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, розглянувши заяву й дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про скасування вищезазначеного судового наказу підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно матеріалів цивільної справи, 27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів справи, судовий наказ виданий за заборгованість за послуги з водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 у період з 01.10.2014 року по 01.08.2015 рік, отже суд приходить до висновку, що вимога щодо погашення заборгованості пред`явлена до неналежного, оскільки ОСОБА_1 з 27.10.2014 року уже не була власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а та не користувалася послугами ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у період з 27.10.2014 року.

Також, судом встановлено, що згідно особового рахунку 1 станом на жовтень 2014 року заборгованість за послуги з водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 а, складає: 0 гривень 33 копійки.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 127, 170,171 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 25.09.2015 року по справі 521/14220/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водокористування - задовольнити.

Судовий наказ від 25.09.2015 року по справі 521/14220/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водокористування - скасувати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:

17.04.2019