Справа № 694/651/19
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"23" квітня 2019 р. м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Дудніченко В.М. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на обовязкову частку у спадщині,-

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на обовязкову частку у спадщині.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, з наступних підстав.

Так відповідно до ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав..

Проте подана позовна вимога суперечить вимог п. 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не вказано:

-найменування суду першої інстанції Звенигородський районний суд Черкаської області;

-не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору;

-не зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

-не вказаний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

-не має підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Додані позивачем до заяви документи, всупереч вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином. Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Оскільки спочатку необхідно встановити юридичний факт проживання однією сімєю, а вже потім визнавати обовязкову частку у спадщині, позивачу необхідно розєднати позови та окремо подати до суду.

У порушення ст.175 ЦПК України, також у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, що в даному конкретному випадку, позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення і позовні вимоги про визнання права на обовязкову частку у спадщині, повязані між собою і їх доцільно розглядати в одному провадженні та чим конкретно це підтверджується.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст.175,185 ЦПК України,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на обовязкову частку у спадщині - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 7 (семи) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання позовної заяви з усуненими недоліками, її копії для відповідача.

У разі, якщо позивач в установлений строк не усуне недоліки позовної заяви, то така буде вважатись неподаною і повернеться позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя