Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа №459/132/17

провадження № 61-25378св18св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7, про визнання права на проживання у квартирі, усунення перешкод у користуванні квартирою та проведення реєстрації місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог указував, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності. 26 лютого 2007 року він подарував зазначену квартиру відповідачу. В договорі дарування сторони передбачили його право проживання у цій квартирі пожиттєво. Однак відповідач відмовляє йому у реєстрації місця проживання у цій квартирі та чинить йому перешкоди у користуванні нею, а саме, обмежує у користуванні водою, газом, світлом.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати його таким, що має право на проживання та користування жилим приміщенням, зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою та зареєструвати його за адресою місця його проживання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано, що ОСОБА_4 має право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод позивачу в користуванні спірною квартирою. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 має право на проживання у спірній квартирі, що передбачено договором дарування, який він уклав з відповідачем. Дії відповідача щодо обмеження ОСОБА_4 у користуванні ванною кімнатою, світлом та газом свідчить про те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про реєстрацію у спірній квартирі відсутні, оскільки реєстрація місця проживання/перебування залежить від наявності чи відсутності права користування жилим приміщенням та здійснюється у порядку, передбаченому Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановоюКабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. Крім того, орган реєстрації місця проживання до участі у справі не залучений.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що право позивача на проживання у спірній квартирі передбачено договором дарування і не потребує підтвердження цього права судовим рішенням. Вимоги позивача про те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, не підтверджені належними та допустимими доказами. Реєстрація місця проживання позивача в іншому жилому приміщенні не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права позивача на постійне проживання у спірній квартирі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 травня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд ухвалив рішення з неповним з'ясуванням фактичних обставин у справі, дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем позовних вимог про те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 26 лютого 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1. Пунктом 7 цього договору передбачено, що дарувальник матиме право пожиттєво проживати в цій квартирі.

Згідно з довідкою відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 20 грудня 2016 року № 13709 ОСОБА_4 з 29 квітня 2010 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до актів, складених представниками КП «Червонограджитлокомунсервіс» 12 квітня 2016 року та 06 лютого 2017 року, ОСОБА_4 проживає без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 зазначав, що відповідач оспорює його право на проживання у квартирі, чинить йому перешкоди в користуванні цим жилим приміщенням та відмовляється зареєструвати його у спірній квартирі, в якій відповідно до умов договору дарування він має право пожиттєво проживати.

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина перша статті 402 ЦК України).

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно приписів статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позову про визнання його таким, що має право на проживання та користування спірною квартирою, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право ОСОБА_4 на постійне проживання та користування спірною квартирою встановлено договором, ніким не оспорюється, він фактично проживає у квартирі, у зв'язку з чим відсутні підстави для ухвалення судового рішення в цій частині його позовних вимог.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи, що ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_5 чинить йому перешкоди в користуванні спірною квартирою, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Доводи касаційної скарги про те, що підставою для визнання за позивачем права на проживання в спірному жилому приміщенні є ухвалення судом рішення про реєстрацію місця проживання в цьому жилому приміщенні, не заслуговують на увагу, оскільки право проживання у спірній квартирі передбачено укладеним сторонами договором дарування.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, не дають підстав уважати, що апеляційний суд при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права чи порушив норми процесуального права. Обставини, на які посилається заявник, не є підставами для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило