Ухвала

18 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 180/915/15-ц

провадження № 61-28554св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву судді Пророка В. В. про самовідвід при розгляді справи за скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», заінтересована особа - ОСОБА_4, на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця») звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2017 року, скаргу ПАТ «Укрзалізниця» залишено без розгляду.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Укрзалізниця» просить скасувати постановлені у справі ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до місцевого суду для розгляду справи по суті, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України, автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Висоцької В. С. та суддів: Пророка В. В., Фаловської І. М.

При вивченні даного касаційного провадження суддею Верховного Суду Пророком В. В. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заява аргументована тим, що член його сім'ї перебуває у трудових відносинах з учасником справи, а саме, ПАТ «Українська залізниця».

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Ураховуючи наведене, та з метою недопущення сумніву сторони у справі в об'єктивності та неупередженості суддів у розгляді даної справи, та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, колегія суддів прийшла до висновку, що заява Пророка В. В. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Пророка В. В. про самовідвід при розгляді справи за заяву судді Пророка В. В. про самовідвід при розгляді справи за скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», заінтересована особа - ОСОБА_4, на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, задовольнити.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська