Справа № 309/810/19
Провадження № 2/309/852/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Орос Я.В.

за участю секретаря : Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Вишківська селищна рада про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом приміщенням та зняття з реєстраційного обліку

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право на користування житлом приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є співвласником однокімнатної житлової квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. На підставі рішення Хустського районного суду від 22.10.2018 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі вже близько півтора року і на даний час є вагітною від іншого чоловіка. Реєстрація відповідача в квартирі заважає позивачу повноцінно нею користуватись, оскільки він має намір створити нову сім»ю. Просить суд визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_2 та зняти її з реєстраційного обліку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги підтримує просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. . На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи Вишківської селищної ради в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 325, 383, 386, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права, власник житлового будинку здійснює своє право на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, може використовувати будинок для проживання свого і членів сім'ї, може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, вимагати захисту права власності, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні права.

Житлова квартира в АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1 як співвласнику., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1994 р. (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 яка є колишньою дружиною позивача, у вказаному будинку не проживає, що стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов від 28.02.2018 року ( а.с.12).

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім»ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім»ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім»ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 71 ЖК України, при відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Разом з тим, як вказувалось вище, відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку з півтора року, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування вказаним жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 вказаної норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставною та такою, що підлягає задоволенню.

В позовній заяві позивач також просить суд зняти ОСОБА_2 з реєстрації у квартирі в АДРЕСА_2 . Дані вимоги позивача не підлягають до задоволення виходячи з наступного .

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в день звернення особи із заявою в органи реєстрації.

У відповідності до п.3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що передбачено п.26 вищевказаних правил.

За наведених обставин на переконання суду, зобов'язання зняття з реєстрації відповідача окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку, у порядку встановленого зазначеними Правилами та Законом.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Керуючись ст.ст. ст.4-5,10,12,76-80,89, 259,263-265, 268, 273, 279, ст.ст. 16,319,321,386, 391 ЦК України, ст. ст. 150.156 ЖК України , Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, зареєстровану за адресою АДРЕСА_2 такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.