Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15053/13-ц

провадження № 61-3010 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від

06 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД» (далі ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД») про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 05 жовтня 2006 року між ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» та ним укладено договір №2892/322-340 про пайову участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку, відповідно до якого він зобов'язався в якості внеску у спільну діяльність внести грошові кошти у розмірі 6 060 000,00 грн, а ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» зобов'язалося завершити будівництво багатоквартирного будинку відповідно до проекту та вимог державних будівельних норм, і передати йому дворівневу квартиру, будівельний № 74, на 18-19 поверхах, в осях 19-22, загальною проектною площею 321,3 кв.м (в тому числі тераси 24,2 кв.м), що розташована в «Житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1

(1 черга будівництва, 4-секційний будинок)». Заявник свої зобов'язання щодо сплати пайового внеску виконав у повному обсязі. Строк закінчення будівництва та введення об'єкта будівництва в експлуатацію встановлено ІІ квартал

2007 року, однак на порушення умов договору, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» багатоквартирний житловий будинок не здало та не ввело його в експлуатацію. Відповідач у своєму листі від 13 червня 2013 року № 038 зазначив, що ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не визнає майнові права позивача на зазначену дворівневу квартиру. При цьому, товариство визнає, що недотримання строку введення в експлуатацію вказаного багатоквартирного будинку є порушенням умов договору від 05 жовтня 2006 року, що порушує права позивача на отримання результатів спільної діяльності у строки та у обсягах, визначених договором про спільну діяльність.

Посилаючись на наведене, просив визнати за ним майнові права на дворівневу квартиру, будівельний № 74, на 18-19 поверхах, в осях 19-22, загальною проектною площею 321,3 кв.м (в тому числі тераси 24,2 кв.м), за адресою: «Житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок)», як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно договору про пайову участь у фінансуванні будівництва від 05 жовтня 2006 року № 2892/322-340.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня

2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 майнові права на дворівневу квартиру, будівельний № 74, на 18-19 поверхах, в осях 19-22, загальною проектною площею 321,3 кв.м (в тому числі тераси 24,2 кв.м), за адресою: «Житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 (І черга будівництва, 4 секційний будинок)», як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно договору про пайову участь у фінансуванні будівництва від 05 жовтня 2006 року № 2892/322-340.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до завершення будівництва об'єкта нерухомості та введення його в експлуатацію позивачу, як інвестору, належать майнові права на цей об'єкт, а тому, ураховуючи, що він сплатив кошти за об'єкт будівництва, а відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання щодо введенння будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року поновлено ТОВ «Фірмі «Консоль ЛТД» строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня

2013року.

Заяву ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 року залишено без задоволення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» задоволено частково, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що набуття права власності згідно зі статтею 328 ЦК України - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Позивач виконав свої грошові зобов'язання за договором про пайову участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку від 05 жовтня 2006 року № 2892/322-340, повністю сплатив передбачену договором вартість об'єкта будівництва, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття майнових прав на об'єкт будівництва. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». Посилаючись на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 05 жовтня 2006 року, позивач отримав лише право на набуття права власності на спірне нерухоме майно в майбутньому, а не саме право власності на це майно, а тому його позовні вимоги є необгрунтованими.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 року.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позову, оскільки предметом позову є визнання його майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, а не визнання права власності на спірну квартиру. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором від

05 жовтня 2006 року спірна квартира не прийнята в експлуатацію, а йому не виділено його долю у натурі, чим порушено його майнові права на своєчасне отримання у власність нерухомого майна, вартість якого ним повністю оплачена. Відповідно до повідомлення Міністерства юстиції України від

22 червня 2007 року № 19-50-2309 квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після його завершення не стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належать майнові права на нього, а тому апеляційний суд безпідставно скасував законне та обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частин першої 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 05 жовтня 2006 року між ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 укладено договір № 2892/322-340 про пайову участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку, відповідно до умов якого позивач зобов'язався внести грошові кошти у розмірі6 060 000,00 грн у якості внеску пайової участі у будівництві, а ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» зобов'язалося завершити будівництво багатоквартирного будинку відповідно до проекту та вимог державних будівельних норм та передати йому дворівневу квартиру, будівельний № 74, на 18-19 поверхах, в осях 19-22, загальною проектною площею 321,3 кв.м (в тому числі тераси 24,2 кв.м), що розташована в «Житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-секційний будинок)». Встановлено строк закінчення будівництва та введення об'єкта будівництва в експлуатацію - ІІ квартал 2007 року.

ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором виконав в повному обсязі шляхом внесення грошових коштів відповідно до пункту 3.1. договору, що підтверджується копією заяви на переказ готівки від 09 жовтня 2006 року № 34; копією заяви на переказ готівки від 17 жовтня 2006 року № 36; копією квитанції до прибуткового касового ордера від 24 жовтня 2006 року серія 02 БУ № 425763; копією квитанції до прибуткового касового ордера від 25 жовтня 2006 року серія 02 БУ № 425770, а також довідкою ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» від 18 квітня

2012 року №1216/24, про те, що позивачем проведена повна оплата паю в розмірі 6 060 000,00 грн.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII.

Відповідно до частини п'ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, а також майнові права.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що об'єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно з абзацами 1, 3 частини другої статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що до завершення будівництва об'єкту нерухомості, а саме дворівневої квартири, будівельний № 74, на 18-19 поверхах, в осях 19-22, загальною проектною площею 321,3 кв.м (в тому числі тераси 24,2 кв.м), у будинку АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4- секційний будинок), і введення її в експлуатацію, позивачеві, як інвестору, належать майнові права на цей об'єкт.

Встановивши, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, а також, ураховуючи, що будинок АДРЕСА_1 не було введено в експлуатацію, повну та своєчасну сплату позивачем пайових внесків, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за позивачем майнових прав на спірний об'єкт нерухомого майна.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 14-606цс18.

Висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що позивач відповідно до умов договору про пайову участь у фінансуванні будівництва отримав лише право на набуття права власності в майбутньому, а не саме право власності на нерухоме майно є помилковим, оскільки суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що предметом позову є визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, а не визнання права власності на нього.

Натомість суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково, і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, постанова Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року підлягає скасуванню, з залишенням у силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 року.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини першої вказаної статті).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, сплачений за її подання судовий збір у розмірі 6 882,00 грн підлягає стягненню з ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» на користь позивача.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2013 рокузалишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 6 882,00 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик