Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/1699/19

пр. № 2/336/1900/19

м. Запоріжжя 17 квітня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (представник - ОСОБА_3.) про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з нею.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання кожного з дітей сторін у розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року провадження у справі відкрито та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.04.2019 року відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, за змістом якої не заперечував обставини викладені у позові, однак заперечував проти розміру аліментів, який просить стягнути позивач з нього на свою користь. Посилаючись на положення статті 183 СК України відповідач просить суд позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні позивач на позові наполягала, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Сторона відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, просила стягнути на користь позивача аліменти на утримання обох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК Українизазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі мають спільних неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За поясненнями позивача, названі діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням, бо вони узгоджуються із письмовими доказами - довідками про реєстрацію місця проживання за однією адресою і позивача, і дітей сторін.

Ч. 2 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними, і при визначені їх розміру суд враховує матеріальне становище, стан здоров'я сторін, їх дитини (доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку або наявності захворювань суду надано не було), а тому вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши на утримання обох дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, зважаючи на рівний обов'язок батьків щодо їх участі у утриманні дітей, на достатність, на думку суду, вказаного розміру та й на те, що розмір стягуваних аліментів не буде становити чи перевищувати й половини заробітку (доходу) відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 184 СК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) про стягнення аліментів.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 19.03.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін