ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4089/19 Справа № 213/3767/18 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2019 року, ухваленого суддею Князєвою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» (надалі - ПрАТ «ММК ім.Ілліча») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК від 20.10.2015 року, йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 20 % - ХОЗЛ безстроково. Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 36820,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на його користь , моральну шкоду, завдану в зв'язку з ушкодженням здоров'я, у розмірі 32000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ПрАТ «ММК ім.Ілліча» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача та просить збільшити його розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати професійної працездатності, стан здоров'я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні йому для поліпшення стану.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ММК ім.Ілліча» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано роботу позивача на інших підприємствах із впливом шкідливих факторів виробничого середовища.

Відзив на апеляційні скарги не надано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та видно з трудової книжки позивача, що з 21.05.2007 ОСОБА_1 працював майстром з ремонту механічного устаткування ДСФ кар'єра «Северний» ГЗК "УКРМЕХАНОБР" ВАТ "ММК ім. Ілліча" (змінило назву на ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»); 01.04.2009 призначений механіком карєру «Северний»; 31.03.2016 звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.15-33).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 09 червня 2015 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група В. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійне (а. с. 34-35).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 липня 2015 року проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 Відповідно до пункту 16 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на гірничо-збагачувальному комбінаті механіком кар'єру «Северний» , майстром з ремонту механічного устаткування ДСФ кар'єра «Северний», забезпечував безаварійну та надійну роботу, правильну експлуатацію, якісне технічне обслуговування (ремонт) устаткування, здійснював технічний нагляд за станом і ремонтом захисних пристроїв, контролював роботу підлеглого персоналу.

При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку та збагачення руди, мали місце порушень режимів експлуатації кар'єрного та гірничозбагачувального устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Висновком МСЕК від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 встановлено 25 % втрати професійної працездатності з ХОЗЛ,безстроково у звязку професійним захворюванням. Група інвалідності не встановлена (а. с. 9-10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання від 03 липня 2015 року видно, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи позивача на різних підприємствах в умовах шкідливих виробничих факторів, що характеризувались запиленістю повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК, перевищенням гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності із диханням, в нього хронічний кашель, задишка, запаморочення, головний біль, хрипи у грудях. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров'ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан його здоров'я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, під час роботи позивача на підприємстві майже 10 років.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювань, роботу позивача виключно на підприємстві відповідача ПрАТ «ММК ім..Ілліча», в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 10 років, із загального стажу роботи 45 років також на інших підприємствах, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 20%, здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та взагалі можливість його відновлення, зважаючи на встановлення ступеня втрати професійної працездатності безстроково.

У зв'язку з чим доводи апеляційних скарг, як представника позивача так і відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, судом враховані при визначенні його розміру усі суттєві обставини справи й час роботи позивача на підприємстві відповідача, порівняно з роботою на інших підприємствах, а також й ступінь отриманого професійного захворювання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча», залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: