Справа № 200/1552/19-ц
Провадження № 2/200/191/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року. Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Томаш В.І. розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20.08.2018 року приблизно об 11 год. 20 хв. на перехресті пр. ОСОБА_4 з вул. 152 Дивізії в м. Дніпрі автомобіль Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався по пр. Б.Хмельницького в напрямку вул. Шинної, зіткнувся із автомобілем ЗАЗ Forza, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухаючись по пр. Б. Хмельницького зі сторони вул. Шинної, на вказаному перехресті виконував маневр повороту ліворуч. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода.

26.11.2018р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, згідно якої суд дійшов висновку, що вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена, та адміністративне провадження необхідно закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта №190/18А по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, складеного 09.11.2018р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Мустанг», яким керував позивач, становить 362257 грн. 97 коп., також позивач поніс витрати на підготовку даного висновку, вартістю 2000 грн.. Таким чином, загальний розмір матеріальних збитків позивача становить 364257 грн. 97 коп.. Також позивач вважає, що діями відповідача йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 15000 грн.. Зазначені суми просить стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.274ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Відповідачеві ОСОБА_2 було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано.

Від відповідача 20.02.2019 року надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 17.04.2019 у задоволенні клопотання відмовлено.

Інших заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Третій особі ОСОБА_3 було запропоновано надати пояснення щодо позову або відзиву, але від неї пояснень, заяв чи клопотань не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 20.08.2018р., приблизно об 11 год. 20 хв. на перехресті пр. ОСОБА_4 з вул. 152 Дивізії в м. Дніпрі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля ЗАЗ Forza, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода.

Із матеріалів справи вбачається, що у момент ДТП ОСОБА_1 володів транспортним засобом на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля Ford Mustang, реєстраційний номер НОМЕР_1, та з наявністю відповідного посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тобто, ОСОБА_1 правомірно володів транспортним засобом.

За даним фактом Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська розглянуто адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_2.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2018р. провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку зі спливом строку притягнення його до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що саме винні дії ОСОБА_2 мали причинно-наслідковий зв'язок з настанням ДТП, а саме: дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1, п. 16.4, п. 16.6 Правил дорожнього руху України та призвели до настання даного ДТП, що технічно не міг попередити водій автомобіля Ford Mustang ОСОБА_1, нанесені механічні пошкодження, а позивачеві матеріальна та моральна шкода.

Згідно приписам ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування шкоди з таких підстав.

Стаття 395 Цивільного кодексу України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 03.12.2014р. у справі № 6-183цс14.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої при розгляді справи №6-2808 цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно висновку №190/18А від 09.11.2018 року по визначенню матеріального збитку, заподіяного володільцю дорожнього транспортного засобу, складеного експертом ОСОБА_5 (свідоцтво МУЮ № 1062 від 27.11.2006р.), вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 362257 грн. 97 коп..

Вартість послуг оцінки вартості збитку транспортному засобу позивача становила 2000,00 грн., які позивач сплатив, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 09.11.2018р.

Відповідно до п. 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 362 257 грн. 97 коп, вартість послуг оцінки вартості збитку транспортному засобу становить 2000 грн.,тому суд дійшов висновку, що з відповідача, як з винної особи у вчинення ДТП, слід стягнути вказані суми на користь позивача.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 3 ч. 2 ст.23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, він зазнав страждання та стрес. Крім того, втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач змушений був витрачати час та кошти для пересування на роботу, на поїздки на СТО, до експертів, до інших органів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сімю та роботу.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди з відповідача, у розмірі 15 000 грн..

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 354, 355 ЦПК України, суддя, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4, мешкає за адресою: м. Дніпро, провул. Нарвський, буд.18) в рахунок відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 362 257 грн. 97 коп., витрати, пов'язаних із проведенням незалежної оцінки вартості матеріального збитку транспортного засобу - 2000 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн., та судовий збір в розмірі 4795 грн. 18 коп., а всього 384 053 грн. 15 коп..

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ____________________ В.І. Томаш