Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/4530/18
Провадження № 2/191/1298/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22.04.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Бондаренко Г.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій шрошовій сумі, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації складено відповідний актовий запис № 4 у виконавчому комітеті Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-КИ № 457114 видане виконавчим комітетом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
Спільне життя між сторонами не склалось. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем булорозірвано.
Також заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 30 січня 2032 року.
З часу винесення Синельниківським міськрайонним судом заочного рішення про стягнення аліментів, значно зросли витрати на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, які позивач оплачує самостійно. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, хоча дитина потребує і духовного розвитку та завданням батьків є забезпечити розвиток талантів, здібностей дитини, її духовних та культурних потреб. Прохання позивача розподілити витрати, повязані з виховуванням дитини відповідач ігнорує.
Офіційно відповідач не працює, оскільки звільнився з роботи за власним бажанням, але має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Він придбав квартиру в центрі міста.
Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, відповідач зовсім не сплачує аліменти та не бере участі у додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини позивач купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги та інше. Тому позивач змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів на дитину. У звязку з вищенаведеним просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1) на її, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_2) користь, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі 1559 (одна тисяча пятсот пятдесят девять) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення сином повноліття.
До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позов підтримала та просила суд його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, за невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації та проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.
Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії І-КИ №254782, виданого 07 вересня 2013 року виконавчим комітетом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 07 вересня 2013 року за актовим записом №4 зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем.
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано,

Відповідно до Свідоцтва про народження 30 січня 2014 року ОСОБА_3, Серія І-КИ №457114, виданого 17 лютого 2014 року виконавчим комітетом Кислянської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, встановлено, що його батьками є сторони у справі.

За рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2016 року у справі №191/3911/15-ц з відповідача ОСОБА_2, який народився 01 вересня 1991 року у м. Синельникове Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1, яка народилася 16 листопада 1991 року у с. Кислянка Синельниківського району Дніпропетровської області, ІПН 335571286, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 30 січня 2032 року.

З довідки про склад сім'ї виданої 05.09.2018 року № 281 вбачається, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку зі зміненням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів.

Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я, інші випадки, прямо передбачені СК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму.

Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, на яких сплачує аліменти, суду не надані, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальні витрати на утримання дитини, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.

Зі змісту вище приведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає позовні вимоги задовольнити та збільшити розмір аліментів ОСОБА_2 на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.02.2016 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 з твердої грошової суми 700 гривень на тверду грошову суму у розмірі 1559 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили до повноліття дитини, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дитини, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не можливим.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 13.02.2016 року з ОСОБА_2, який народився 01 вересня 1991 року у м. Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка народилася 16 листопада 1991 року у с. Кислянка Синельниківського району Дніпропетровської області, РНОКПП: 335571286, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп., щомісячно, на тверду грошову суму у розмірі 1559 (одна тисяча пятсот пятдесят девять) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30 січня 2032 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Відкликати виконавчий лист №191/3911/15-ц від 02 лютого 2016 року, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 01 вересня 1991 року у м. Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_4