ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/988/19 Справа № 203/1403/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересована особа ПАТ КБ «Приватбанк».

В обгрунтування вимог скарги заявник посилался на те, що у квітні 2018 року їй стало відомо про існування виконавчого провадження №54839440 з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 2086453,60 грн. Виконавче провадження відкрито Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Зазанчала, що з 2011 року вона не проживає на території Центрального району м. Дніпра, має нерухоме майно у Шевченківському районі м.Дніпра, що виключає здійснення виконавчих дій вказаним органом, зокрема, дій щодо реалізації належного їй нерухомого майна. Вказувала, що факт її непроживання та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, вказаною у виконавчому листі, на підставі якого відкрито виконавче провадження, підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року у справі № 203/7006/14-ц, яке набрало законної сили. Тому ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з непередання виконавчого провадження до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, просила зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області передати виконавче провадження до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 1 - 4).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2018 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 76-77).

З такою ухвалою не погодилася заявник ОСОБА_1, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм процесуального права, просила її скасувати та ухвалити постанову, якою задовольнити її скаргу на бездіяльність головного державного виконавця у повному обсязі (а.с. 87, 88).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 19 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 15 червня 2007 року №2007-ПМ-67 загальною сумою 2082799,60 грн., а також компенсацію судових витрат у розмірі 3 654 грн.

На підставі вищевказаного рішення суду 20 лютого 2017 року представникові стягувача - ПАТ КБ «Приватбанк» було видано виконавчий лист (а.с. 11, 12).

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 05 жовтня 2017 року було відкрите виконавче провадження №54839440 (а.с.14, 15).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий у цивільній справі №203/7722/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договром від 15 червня 2007 року №2007-ПМ-67, а також компенсації судових витрат, загальною сумою 2 086 453,60 грн. (а.с.140, 141).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2018 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (а.с.159-162).

Частиною 1 статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» визначено, що одним з обов'язкових реквізитів виконавчого документу є місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) боржника.

За змістом частини 1 статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зі змісту виконавчого листа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження №54839440, вбачається, що у ньому зазначено адресою боржника АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Центрального району м. Дніпро.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернення стягувача до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції і відкриття виконавчого провадження відповідало вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Звернувшись до суду зі скаргою, заявник посилалася на те, що вона не проживає на території Центрального району м. Дніпра, має нерухоме майно у Шевченківському районі м. Дніпра, що виключає здійснення виконавчих дій вказаним органом, зокрема, дій щодо реалізації належного їй нерухомого майна.

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 зазначила, що 23 квітня 2018 року вона зверталася до державного виконавця із заявою про передачу виконавчого провадження до Шевченківського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а 25 квітня 2018 року вона повідомила державного виконавця про ухвалення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 09 листопада 2011 року, яким її визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова, 26 копус 5, квартира №21 та вирішено зняти її з реєстраційного обліку (а.с.23, 26).

Слід зазначити, постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 жовтня 2017 року та постанова про арешт майна боржника від цієї ж дати були постановлені державним виконавцем до повідомлення ДВС ОСОБА_1 про непроживання її за адресою, зазначеною у виконавчому документі (а.с.52-56).

Доказів про дійсне зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 після ухвалення рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2011 року суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 надавалася нотаріально посвідчена довіреність на представництво її інтересів ОСОБА_4, в якій нотаріусом зазначено адресу ОСОБА_1 таку ж, яка вказана і у виконавчому листі (а.с. 24).

За приписами пункту 12 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, Державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, зокрема, у разі якщо йому стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника.

З матеріалів справи вбачається, 11 січня 2018 року начальник Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області повідомив Шевченківський ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про проведення виконавчих дій на території Шевченківського району м. Дніпро, оскільки в ході виконавчого провадження виявилося, що майно боржника знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул. Комсомольська, 19 прим.1 (а.с.57).

У подальшому, 23 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності, прилюдні торги призначено на 05 травня 2018 року.

Отже, державним виконавцем Центрального ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 правомірно вчинялися виконавчі дії на території Центрального району м.Дніпра, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований та суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності проведення виконавчих дій державним виконавцем на території Центрального району м. Дніпра є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення заявником норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Із скарги вбачається, що фактично заявник не погоджується із призначенням ВДВС торгів на 02 травня 2018 року, зазначивши, що їх призначено з порушенням Закону щодо територіальності, вказувала, що вона не була повідомлення про наявність виконавчого провадження, однак безпосередньо такі торги заявником не оскаржувалися.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду від 05 червня 2018 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді