ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Київ

справа № 355/1547/18

провадження № 22-ц/824/2980/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

сторони :

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року у складі судді Лисюка О.Д., повний текст складено 22.11.2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 10 червня 2010 року у розмірі 116 367,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8 245,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 108 121,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 звернулась до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 10 червня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позовні вимоги банку задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_4 за час розгляду справи в суді заперечень проти позову банку не подавала, розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорювала та не заперечувала факт укладення договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку.

Натомість, відповідач, підписуючи анкету-заяву від 10 червня 2010 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Апелянт вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору 10 червня 2010 року ОСОБА_4 відкрито картковий рахунок, 30 серпня 2010 року встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 червня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Даний кредитний договір укладено шляхом підписання ОСОБА_4 анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої остання погодилась, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а. с. 12).

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов і правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Крім того, сторонами додатково було погоджено та підписано відповідачем довідку від 30 серпня 2010 року про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», з якої вбачається наступні відомості: тип катки - VasterCard Mass, тип кредитної лінії - поновлювальна, пільговий період 55 днів, валюта карти - гривня, базова % ставка - 2,5% на місяць, розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені та штрафу за порушення умов договору (а. с. 13).

Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 30 вересня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 116 367,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8 245,71 грн. та заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 30 серпня 2010 року по 30 березня 2018 року в розмірі 108 121,37 грн.

Залишаючи позов АТ КБ «Приватбанк» без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки, а отже, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

При оформленні анкети-заяви на отримання кредиту, що була підписана ОСОБА_4 і зазначений факт не спростовано нею, вказано, що заява разом з Пам'яткою, Умовами і Правилами надання банківський послуг, а також Тарифами складають між ним та банком Договір про надання банківський послуг.

Укладання договору здійснюється за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання відповідно до ст. 634 ЦК України. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору в такій формі чинному законодавству не суперечить.

Згідно із визначенням, яке міститься в ст.633 ЦК України, договори, які укладаються Банком з фізичними особами, є публічними. Також частинами 2 та 3 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості (а.с. 9-11), випискою з картки (а.с. 66-70), довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідача (а.с. 64), а також її фото з карткою (а.с. 63), підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ОСОБА_4 заборгованості внаслідок неналежного виконання нею своїх обов'язків по сплаті кредиту, помилковим є висновок суду щодо відмови у задоволенні позову банку.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається що позивачем надано допустимі та належні докази щодо обґрунтованості своїх позовних вимог, натомість відповідачу було надано змогу надати свій відзив чи заперечення на спростування позовних вимог, однак відповідач таким правом не скористалась.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено існування між сторонами кредитних правовідносин, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, існування заборгованості, що нарахована відповідно до умов існуючого договору, отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 374, 376, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором у розмірі 116 367 гривень 08 коп., з яких 8 245 гривень 71 коп. - заборгованість за кредитом, 108 121 гривня 37 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 30 серпня 2010 року по 30 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, рахунок 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 4 405 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: