Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даним позовом посилаючись на те, що 28.07.2018 року в м. Ужгороді, по вул. Берчені відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач гр. ОСОБА_2 керуючи т/з Suzuki Splash д.н.з. LFR 282 рухався по вул. Берчені на перехресті із вулицею Стрільнична при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_1 під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв із ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду від 06.09.2018 року по справі № 308/8670/18, яка набула законної сили.

Зазначає, що згідно висновку експертного дослідження №162 від 12.09.2018 року проведеного Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження автомобіля від ДТП становить 572923,55 грн. (пятсот сімдесят дві тисячі девятсот двадцять три гривні 55 копійок), а вартість матеріального збитку заподіяного ОСОБА_1 становить 623 635,18 грн. (шістсот двадцять три тисячі шістсот тридцять пять гривень 18 копійок).

Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 623 635,18 грн., 1015,20 грн. витрат затрачених на експерта, 15000,00 грн. на правничу допомогу та 6236,35 витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.07.2018 року в м. Ужгороді, по вул. Берчені відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій гр. ОСОБА_2 керуючи т/з Suzuki Splash д.н.з. LFR 282 рухався по вул. Берчені на перехресті із вулицею Стрільнична при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв із ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, у даній справі не підлягають доказуванню ті обставини, що мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю сторін по справі та заподіяння шкоди позивачу саме з вини відповідача, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом.

Згідно ст.1166 ЦК України, шкода заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо особа, яка заподіяла шкоду не доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Із ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє трансполярним засобом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно висновку експертного дослідження №162 від 12.09.2018 року проведеного Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження автомобіля від ДТП становить 572923,55 грн. (пятсот сімдесят дві тисячі девятсот двадцять три гривні 55 копійок), а вартість матеріального збитку заподіяного ОСОБА_1 становить 623 635,18 грн. (шістсот двадцять три тисячі шістсот тридцять пять гривень 18 копійок).

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що дії відповідача повязані із заподіянням позивачу шкоди знаходяться у безпосередньому причинному звязку із наслідками, що настали, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 623635,18 грн., є підставним, а тому підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат варто зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно п.п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та на залучення експертів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги №б/н від 01.10.2018 року, розрахунком виконаних робіт (наданих послуг) та детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), квитанціями (№14_3, №14_1, №13_1, №14_1).

Суд вважає надані адвокатом вказані вище докази понесених витрат належними, а тому приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 15 000 грн. витрат затрачених на правову допомогу.

Крім цього, суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені витрати, зокрема: витрати на залучення експерта в розмірі 1015,20 грн. (квитанції № 0.0..1) та судовий збір в розмірі 6236,35 грн. (квитанція №0.0..1).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов в цілому є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 206 259, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.3, 23, 1166, 1167, 1187, 1195, 1197 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 623 635,18 гривень (шістсот двадцять три тисячі шістсот тридцять пять гривень 18 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, витрати затрачені на експерта в розмірі 1015,20 гривень (одна тисяча п'ятнадцять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, витрати затрачені на правничу допомогу в розмірі 15000 гривень (пятнадцять тисяч).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 6236,35 (шість тисяч двісті тридцять шість гривень 35 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 23 квітня 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4