Справа № 466/2460/18 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/150/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, зобов»язання до вчинення дій, стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_2 задоволено. Забезпечено позов шляхом зобов»язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на період розгляду справи у суді відновити електропостачання до нежитлових приміщень будинку №44 на вул. Шевченка у м. Львові, власником яких є ОСОБА_2.

Ухвалу суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго».

Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, забезпечивши позов шляхом зобов»язання відповідача відновити електропостачання до нежитлових приміщень будинку №44 на вул. Шевченка у м. Львові, власником яких є позивач, порушив п. 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідно до яких споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Зазначає, що договірних відносин щодо постачання електричної енергії між ПрАТ «Львівобленерго» та ОСОБА_2 по вул. Шевченка, 44 у м.Львові не існує та ніколи не існувало. Відтак, ПрАТ «Львівобленерго» не постачало електричну енергію ОСОБА_2 по вул. Шевченка, 44 у м. Львові. Вважає, що, порушення права позивача на електропостачання можливе лише за умови наявного договору. Зазначає, що суд, вживши заходи забезпечення позову, фактично надав позивачу право на підключення своїх електроустановок до електромережі відповідача, право на отримання електроенергії, що є виключним право споживача, який уклав договір з енергопостачальником. Також зазначає, що на час постановлення оскаржуваної ухвали у суду не було жодних підстав вважати, що виконання рішення у цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Просить ухвалу суду скасувати.

В засіданні колегії суддів представник ПрАТ «Львівобленерго» ОСОБА_3 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту скарги, просив скаргу задоволити, ухвалу суду скасувати.

ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечив, просив у задоволенні скаргі відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обовязку вчинити певні дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Львівобленерго», в якому просив визнати дії відповідача по відключенню 13.02.2018 року від електропостачання обєкта нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 44 незаконними і такими, що порушують права позивача, як споживача на отримання комунальної послуги з постачання та розподілу електричної енергії, визнати протиправними дії відповідача в частині не укладення з ним договору про користування електроенергією за вказаною адресою, зобовязати відповідача впродовж трьох календарних днів відновити електропостачання та укласти договір про користування електричною енергією, а також стягнути 26 000 грн. матеріальних збитків.

19.11.2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зобов»язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на період розгляду справи у суді відновити електропостачання до нежитлових приміщень будинку №44 на вул. Шевченка у м. Львові.

В обґрунтування заяви покликався на те, що є власником нежитлових приміщень за адресою м. Львів вул. Шевченка, 44 на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.13 року. 13.02.18 року відповідач припинив електропостачання до вказаного нерухомого майна у зв»язку з подачею під час його відчуження колишнім власником нерухомого майна заяви про припинення електропостачання до нежитлових приміщень за адресою м. Львів вул. Шевченка, 44. На даний час відповідач ухиляється від укладення з ним договору про користування електричною енергією.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом зобов»язання Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на період розгляду справи у суді відновити електропостачання до нежитлових приміщень будинку №44 на вул. Шевченка у м. Львові, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач оскаржує дії відповідача по відключенню його нерухомого майна від електропостачання, у зв»язку з чим подав даний позов, а тому відключення газопостачання до будинку позивача до ухвалення рішення по суті спору порушуватиме права позивача, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».

З наведених мотивів, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.04.2019 року

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

ОСОБА_4