Справа № 344/1823/19
Провадження № 22-ц/4808/608/19
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

за участю представника апелянта адвоката Рубцової К.В.

представника позивача адвоката Дудорова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М., в м.Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_5 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що у 2016 році зареєструвала з відповідачем шлюб. У шлюбі народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

На даний час сторони не підтримують подружніх відносин, у суді слухається справа про розірвання шлюбу.

Оскільки син ОСОБА_6 проживає разом із позивачкою, то посилаючись на положення ст.ст.75,79,84 СК України ОСОБА_5 ,просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1500 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_6 трьох років.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2019 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на її утримання аліменти у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 01.02.2018 року, до досягнення дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

На вказане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що позивачкою не надано доказів щодо працевлаштування та доходи відповідача, а відповідно і по його можливість сплачувати аліменти на утримання дружини.

Позивачка не обгрунтувала у позові необхідність стягнення аліментів на своє утримання саме в розмірі 1500 грн., а також не надала доказів про її перебування у відпустці по догляду за дитиною.

Суд не взяв до уваги, що відповідач не має стабільного заробітку і перебивається тимчасовими заробітками. Та обставина, що відповідач є працездатного віку, є здоровим та не має на утриманні інших осіб, є недостатньо для того, щоб зробити висновок про можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини. Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_5 проживає за адресою - АДРЕСА_1 з мамою.

Питання визначення місця проживання дитини з матір'ю станом на сьогоднішній день остаточно не визначено, оскільки шлюб між сторонами ще не розірвано та судом 27.03.2019 року частково задоволено моє клопотання та надано строк для примирення 1 місяць.

Крім того, апелянт вказав, що має обов'язок утримувати спільного з позивачкою сина ОСОБА_6, а тому він не зможе сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому нею розмірі.

З наведених підстав апелянт просив скасувати частково рішення Івано-Франківського міського суду від 14.03.2019 року та ухвалити нове рішення, котрим стягувати із ОСОБА_4 аліменти на утримання дружини в межах від 300 до 500 грн. до досягнення сина трирічного віку.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта адвокат Рубцова К.В. скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задоволити. Просила суд врахувати, що Івано-Франківським міським судом 12.04.2019 року винесено рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі 1200грн. Однак на даний час рішення ще не набрало законної сили.

Представник позивача адвокат Дудоров О.О. апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що 16.12.2016 року між сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №2138 (а.с.2).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6, син ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на що вказує свідоцтво про народження (а.с.3).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_5 обгрунтовувала свої вимоги тим, що вона не підтримує подружніх відносин з відповідачем, у провадженні суду перебуває справа про розірвання їх шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Оскільки син трьохрічного віку проживає з нею, позивачка просила суд стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-х років.

Відповідно до ст.84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1,2 ст.77 СК України).

Згідно ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача 1500 грн. аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у зв'язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідач є особою працездатного віку, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 01.02.2018 року, до досягнення дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції.

Як зазначалось вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_6. На час розгляду спору дитина не досягла віку 3-х років та потребує догляду.

Сторони не підтримують подружніх відносин, живуть окремо. На розгляді у суді перебуває спір про розірвання шлюбу, а також про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6.

За даними довідки про склад сім'ї, виданої ПП «Гал-Комфорт» від 28.01.2019 року №79С, позивачка ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою зареєстрована також ОСОБА_8 (власник, мама позивачки), (а.с.6).

Як пояснив представник позивача, дитина - ОСОБА_6 проживає разом із матір'ю за вказаною адресою без реєстрації. Зазначену обставину представник апелянта не заперечує.

Так само, вказуючи на можливе працевлаштування позивача, сторона відповідача доказів не представила, тоді як за повідомленням її представника, вона не працює.

Таким чином, беручи до уваги те, що з ОСОБА_5 проживає дитина, яка не досягла трьох років, позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка, батька дитини, на що правильно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76).

Статтями 77,78,79,80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 84 СК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Як вбачається із Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, наданих Івано-Франківським управлінням ДФС в Івано-Франківській області, за період з 1 кварталу 2016 року по 3 квартал 2018 року відповідач ОСОБА_4 отримав доходи у розмірі 1775,0 грн. у 4 кварталі 2016 року та 2029,24 грн. у 1 кварталі 2017 року. У період з 2 кварталу 2017 року по 3 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня (а.с.14).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд апеляційної інстанції з огляду на наявні матеріали справи, пояснення представників сторін, часткове визнання вимог відповідачем, потреби позивача, вважає обгрунтованим стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000грн.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягуваних аліментів, зменшивши їх розмір до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 на її утримання аліменти у розмірі по 1000 гривень (одній тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 01.02.2018 року, до досягнення дитиною - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.