У Х В А Л А

16 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 619/1352/17

провадження № 61-6894ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з серпня 2012 року вона з перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають. Через різні погляди на життя з серпня 2015 року шлюбно-сімейні стосунки припинені. Посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації. Позов обґрунтовано тим, що під час шлюбу з дружиною вони провели капітальний ремонт і перепланування квартири, що належала їй на праві власності та булла придбана до шлюбу. Посилаючись на те, що ремонтні роботи та перепланування проведені за його кошти та уточнивши вимоги просив суд повести поділ спільної сумісної власності подружжя та стягнути 143 466,00 грнгрошової компенсації, що складається з вартості 1/2 частини вартості будівельних робіт та 1/2 частини вартості будівельних матеріалів, використаних для ремонту.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 02 серпня 2012 року Виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, за актовим записом №24 розірвано. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є розірвання шлюбу, поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації у сумі 143 466,00 грн. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник