Єдиний унікальний номер справи 235/7428/18
Номер провадження 2/235/276/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 квітня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками ОСОБА_3, 2012 року народження. В 2014 року спільне проживання сторін припинено, в жовтні 2015 року шлюб розірвано в судовому порядку. Неповнолітній ОСОБА_3 мешкає спільно з матір'ю ОСОБА_1, яка повністю забезпечила духовний й фізичний розвиток сина. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 нехтує, за позицією позивача, виконанням батьківських обов'язків. ОСОБА_2 не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітнього сина мали місце всі необхідні для цього чинники. Так, відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дитини, - піклування про сина не проявляє, матеріально не забезпечує, від сплати аліментів ухиляється, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення ОСОБА_1, в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього ОСОБА_3, 2012 року народження.

Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання на 28.01.2019 р., 13.03.2019 р., 15.04.2019 р. для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області (м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Третьою особою Службою у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради письмові пояснення щодо позову, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України, не надано, суду адресовано заяву про розгляд справи у відсутність представника з висловленням позиції щодо врахування при ухваленні рішення письмового висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради по суті спірних правовідносин сторін, складеного в порядку ч. 5 ст. 19 СК України.

Виклики надіслані на адресу третьої особи Служби у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області повернуто без вручення (згідно довідки «УДППЗ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання).

З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Донецьк Донецької області, громадянка України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 9, 31). З 15.10.2014 року позивач стала на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідками № 21 від 20.08.2018 р., № 4801-21 від 15.10.2014 р., виданими управлінням соціального захисту населення Миколаївської міської ради (а.с. 8, 32).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Донецьк Донецької області, громадянин України, перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_3 (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 9; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7 (відповідно до відомостей позовної заяви).

13 вересня 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, після одруження прізвище останньою визначено за чоловіком - «ОСОБА_1» (підтверджено копією свідоцтва серія НОМЕР_3, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку - а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народжений ОСОБА_3, батьками якого є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (підтверджено копією свідоцтва серія НОМЕР_4, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управлення юстиції у м. Донецьку - а.с. 20).

Згідно довідки № 21, виданої 20.08.2018 року управлінням соціального захисту населення Миколаївської міської ради неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 15.10.2014 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 на фактичне місце за адресою: АДРЕСА_2, законним представником, що супроводжує неповнолітню дитину є матір ОСОБА_1 (а.с. 21).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2015 року по справі № 490/9470/15-ц - шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 10).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2015 року по справі № 490/9451/15-ц - з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2012 року народження у розмірі 1/2 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 - 28 листопада 2018 року проведено державну реєстрацію зміни прізвища позивача з «ОСОБА_1» на відновлення дошлюбного «ОСОБА_1» (а.с. 30).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

За позицією позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виховання неповнолітнього ОСОБА_3, 2012 року народження, не цікавиться своїм сином, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку дитини.

На підтвердження заявлених вимог позивачем ОСОБА_1 надано такі докази.

Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області № 49558789 від 02.10.2018 року ОСОБА_1 в період з 23.09.2015 року по 27.09.2018 року не отримувала аліменти з ОСОБА_2 на неповнолітню дитину ОСОБА_3, 2012 року народження, сума заборгованості 112589 гривень (а.с. 14, 15).

Згідно довідки № б/н від 09.10.2018 року - неповнолітній ОСОБА_3, 2012 року народження відвідує Дошкільний навчальний заклад № 52 «Маяк» Управління освіти Миколаївської міської ради (а.с. 16). З характеристики на ОСОБА_3, 2012 року народження, наданою завідувачем та вихователем Дошкільного навчального закладу № 52 м. Миколаєва вбачається, що хлопчик відвідує дитячий садок з 01.09.2014 року, адаптувався швидко, не конфліктний, доброзичливо ставиться до інших дітей, по відношенню до вихователів - ввічливий, слухняний; дитина із неповної сім'ї, батьки розлучені; мама дитини зацікавлена у вихованні та розвитку сина, завжди відвідує батьківські збори, дитячі свята і бере участь в роботі батьківського комітету групи; батько дитини не був помічений, ніколи не приводив і так само не забирав хлопця з дитячого садка; при розмовах інших дітей про тата хлопчик не підтримує розмову, при розповідях про сім'ю говорить лише про маму, сестру і бабусю (а.с. 17).

Згідно характеристики з місця проживання від 10.10.2018 року - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 проживає з квітня 2015 року зі своєю сім'єю - донькою та сином; діти завжди доглянуті, пристойно одягнені, поводяться культурно і тактично; батька дітей ніколи не бачили, дітей часто відвідує їх бабуся (а.с. 18).

Позивач прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку сина, забезпечення належного догляду та уваги. Так, відповідно до Акту обстеження умов проживання № А-159, складеного 28.09.2018 року спеціалістами Служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської області - неповнолітній ОСОБА_3, 2012 року народження мешкає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2; для дитини створено належні умови проживання; в наявності меблі - диван, спальне місце для дивини, шафа для одягу, стіл для занять, у дитини в достаній кількості - книги, іграшки (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2, будучи батьком неповнолітнього ОСОБА_3, 2012 року народження, свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов'язків, а саме - свідомо самоусунувся від виховання сина, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення від виконання батьківських обов'язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач ОСОБА_2 не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2012 року народження, не турбується за стан його здоров'я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує.

Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі №631/2406/15-ц від 13.03.2019 (підлягає обов'язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківських обов'язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Будь-які об'єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню неповнолітнього сина відсутні.

Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов'язані з положенням статті 152 СК України - обов'язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітній ОСОБА_3, 2012 отримав з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 1189/020201-22/25/14/19 від 27.03.2019 року - органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради на засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2012 року народження (а.с. 53-54).

Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров'я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1, оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов'язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні.

При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз'яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду вказаного, понесенні позивачем ОСОБА_1 судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 704,80 гривень підлягає відшкодуванню в спосіб присудження до стягнення з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої в Україні постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року N 789-XII, ст. ст. 150, 151, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 18.04.2019 року (з урахуванням положення ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2;

- відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_7;

- третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, , адреса місця знаходження: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1;

- третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Кіровської районної у м. Донецьку ради Донецької області, , адреса місце знаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Транспортна, 2

Суддя