Ухвала

Іменем України

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 357/3198/18

провадження № 61-48947ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Білоцерківський міський ВДВС Головного ТУЮ у Київській області) ВласенкоО. А. від 22 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 23398309 про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_4 у скарзі посилається на те, що зазначена у постанові заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 78 949,63 грн не відповідає дійсності, оскільки при складанні довідки-розрахунку не були враховані суми, перераховані ним стягувачу в рахунок сплати аліментів, а також державний виконавець неправомірно здійснив автоматичне перерахування розміру аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму.

Крім того, ОСОБА_4 вважає, що дана постанова винесена без врахування обставин, які стосуються використання ним права керування транспортними засобами, як джерела засобів для існування. Оскільки він зареєстрований як фізична особа-підприємець, то в ході здійснення підприємницької діяльності використовує автомобіль. За вказаних обставин він не зможе ефективно здійснювати підприємницьку діяльність та відповідно погашати заборгованість по аліментам.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського ВДВС Головного ТУЮ у Київській області Власенко О. В. від 22 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 23398309 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по аліментам у ОСОБА_4 виникла за період з 15 грудня 2010 року по 01 березня 2018 року, тобто шестимісячний розмір заборгованості виник у період до набрання чинності Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», а тому вимоги цього закону з урахуванням положень статті 58 Конституції України не підлягають застосуванню. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що боржник право на управління автомобілем використовує як єдине джерело для існування, оскільки, будучи фізичною особою-підприємцем та здійснюючи технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, він виїжджає до клієнтів, купує та перевозить деталі, запчастини, основна клієнтська база для роботи знаходиться в м. Біла Церква Київської області, в той час як він проживає в с. Глибочка Білоцерківськогорайону Київської області, а тому встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами може призвести до неможливості отримувати дохід від професійної діяльності та, як наслідок, унеможливить боржником виконання рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 рокускасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд апеляційної інстанції виходив з того, що головний державний виконавець Білоцерківського міського ВДВС Головного ТУЮ у Київській області Власенко О. В. при прийнятті постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

У грудні 2018 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Заявник посилається на те, що постанова суду апеляційної інстанції була прийнята без дотримання процедури апеляційного розгляду скарги, без повідомлення учасників справи, чим порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, залишено без руху та встановлено строк для усунення наявного у ній недоліку щодо сплати судового збору.

Вимоги ухвали заявником виконані - недолік, зазначений в ухвалі, усунуто.

Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Сторони виконавчого провадження, як це передбачає стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 березня 2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського ВДВС Головного ТУЮ у Київській області Власенко О. А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2871/10, виданого 30 квітня 2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 аліментів на дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 18 березня 2010 року до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та коштів на особисте утримання ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дочкою ОСОБА_10 3-х років, винесено постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами.

Вказана постанова обґрунтована наявністю заборгованості за виконавчим листом в період з 15 грудня 2010 року по 01 березня 2018 року в розмірі 78 949,63 грн. У довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22 березня 2018 року державним виконавцем не були враховані суми, що перераховані боржником стягувачу в рахунок сплати аліментів, що підтверджується копіями квитанцій.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13 січня 2014 року серії АД № 420331, виданої державним реєстратором Савченко Т. В., ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрований з 09 січня 2014 року.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрито у грудні 2010 року.

Згідно з пунктом 2 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У відповідності до частини десятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами, у порядку встановленому законом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, яка складена 22 березня 2018 року головним державним виконавцем Власенко О. А.

В той же час надані боржником квитанції про сплату аліментів 28 лютого 2011 року в сумі 400,00 грн, 31 березня 2011 року - 400,00 грн, 06 травня 2011 року - 400,00 грн, 10 червня 2011 року - 400,00 грн, 25 серпня 2011 року - 500,00 грн, 11 жовтня 2011 року - 500,00 грн, 29 листопада 2011 року - 400,00 грн, 28 грудня 2011 року - 400,00 грн, 06 лютого 2012 року - 400,00 грн, 08 травня 2012 року - 300,00 грн, 16 липня 2012 року - 500,00 грн, 29 серпня 2012 року - 400,00 грн, 24 листопада 2017 року - 1 000,00 грн, 31 січня 2018 року - 1000,00 грн, 14 лютого 2018 року - 5 000,00 грн, 19 березня 2018 року - 1 000,00 грн не виключають наявності у нього заборгованості за період з 15 грудня 2010 року по 01 березня 2018 року, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Встановивши, що належних та достатніх доказів на спростування наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, боржником у передбаченому статтями 12, 81 ЦПК України порядку не надано, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4, оскільки державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець за місцем проживання: АДРЕСА_1, і має право на здійснення таких видів діяльності: виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів, технічне обслуговування і ремонт автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів.

Таким чином, посилання ОСОБА_4 на те, що керування транспортними засобами є основним законним джерелом засобів для його існування, є безпідставними. Заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить його, з урахуванням тих видів діяльності, на які він має право, основного законного джерела засобів для існування.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, ухвалене у справі судове рішення не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги щодо неповідомлення учасників справи про її розгляд висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О. А.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик