Провадження № 22-ц/810/153/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області

на рішення Сватівського районного суду Луганської області (суддя Половинка В.О.)

від 14 січня 2019 року

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Сватівського відділення

представник відповідача ОСОБА_2

про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Сватівського відділення про стягнення коштів.

В обґрунтування позову, зазначив, що 26.05.2017 помер його батько - ОСОБА_3. Під час життя, і звязку із бойовими діями на території м. Лутугине не виплачувались страхові виплати, на які він мав право, тому зазначені грошові кошти залишились недоотриманими.

17.07.2018 його представник ОСОБА_4, звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Сватівського відділення, для отримання грошових коштів на підставі свідоцтва про право на спадкування, виданого 04.04.2018 року, відповідно до якого спадщина складається з суми недоотриманих страхових виплат в розмірі 12672, 12 грн.

Однак, листом від 25.07.2018р. №03/1448 було відмовлено у здійсненні виплати, з повідомленням про те, що страхові виплати спадкоємцям не виплачуються. Вважає, що така позиція відповідача є помилковою через незнання законодавства виходячи з того, що норми національного законодавства вбачають, що страхові виплати є правом власності особи. Такий самий висновок зроблений Європейським судом з прав людини у справі «Пічкур проти України». Тому, на підставі свідоцтва про право на спадкування, ОСОБА_1 набув право власності в порядку спадкування на грошові кошти, які належали його померлому батькові ОСОБА_3, але не були ним отримані під час життя. Дана ситуація виникла через те, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, тому до нього працівники фонду висувають вимоги, які утруднюють отримання ним належних на праві власності грошових коштів. Через порушення законних прав та інтересів позивача, він вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Сватівського відділення про стягнення кошті задоволено.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Сватівського відділення на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 грошові кошти - суми страхових виплат в розмірі 12672,12 грн, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 2018 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням в лютому 2019 року відповідач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області (скаржник) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Сватівського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та таким, що не відповідає обставинам справи. Фактично скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправильно враховано положення Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365, а саме п.15, де зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплатим, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. У звязку з тим, що вказаний окремий порядок на даний час не прийнятий Кабінетом Міністрів України здійснити виплату страхових коштів на даний час є неможливим. Після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку здійснення соціальних виплат, невиплачених за минулий період, Сватівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України здійснить виплату страхових коштів позивачу.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 13 березня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Позивач належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», оскільки позивач по справі мешкає в зоні проведення Операції Обєднаних Сил ( раніше АТО).

Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв його представник (ОСОБА_2).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1237 ЦК України та дійшов висновку, що страхові виплати (грошові кошти), які він успадкував після смерті свого батька є його власністю, проте це право власності підлягає судовому захисту, оскільки відповідач відмовляється їх сплачувати.

Також, судом першої інстанції зазначено, що відмова повернути кошти, які належать на праві власності позивачу з посиланням на відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, є порушенням зі сторони відповідача положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, а також ст. 41 Конституції України. Відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України щодо виплати грошових коштів - суми страхових виплат позивачу, не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права позивача. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позову.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії 1- ЕД № 517943, 26 травня 2017 року помер батько позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.14)

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ №528741 виданого 04 квітня 2018 року державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, спадкоємцем майна ОСОБА_3, який помер 26 травня 2017 року, є його син ОСОБА_1.

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманих страхових виплат в сумі 12672, 12 грн. за червень листопад 2014 року, що знаходяться в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, що підтверджено довідкою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (а.с.10).

Але, згідно відповіді Фонду соціального страхування України у Луганській області позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в отримані спадкової суми недоотриманих страхових виплат в сумі 12672, 12 грн. за померлого батька ОСОБА_3, оскільки відсутні суми, які належали спадкодавцю за життя, а отже суми, що можуть бути включені до складу спадщини відсутні. (а.с.11-12).

Судова колегія критично ставиться до вказаної відповіді Фонду соціального страхування України у Луганській області, оскільки, як було зазначено вище до нотаріальної контори відповідачем була надана довідка про наявність нарахованої суми недоотриманих страхових виплат у розмірі 12672, 12 грн. за червень листопад 2014 року та які знаходяться в Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Також, представник відповідача в судовому засіданні в апеляційній інстанції не заперечувала наявність недоотриманих страхових виплат, проте зауважила, що, виплата вказаної суми недоотриманих страхових виплат позивачу можлива тільки після прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України, посилаючись на п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.10 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

На підставі викладеного, колегія суддів судової палати, вважає, що неотримані суми страхових виплат, які належали померлому входять до складу спадщини і позивач, як спадкоємець померлого, має право на їх отримання в порядку спадкування. Висновок суду першої інстанції в цій частині правильний і відповідає вимогам закону.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України щодо виплати грошових коштів суми страхових виплат, нарахованих ОСОБА_3 (спадкодавець) за життя за період червень листопад 2014 року, не є достатньою правовою підставою для відмови у їх виплати, враховуючи зазначені вище норми, які мають вищу юридичну силу, ніж п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365, на якій посилається відповідач, як на підставу для невиплати належних позивачу, як спадкоємцю, нарахованих, але не отриманих страхових сум.

Судом правильно враховано при розгляді зазначених правовідносин положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, а також положення ст. 41 Конституції України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 19 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: