Справа № 314/3019/16-ц
Провадження № 4-с/314/10/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.19 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., за участю представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 щодо винесення нею постанови про арешт коштів боржника від 22.02.2019.

Свою скаргу обґрунтував тим, що ОСОБА_1 стало відомо про здійснення Вільнянським РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області примусового виконання рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.06.2016, яким задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5, про повернення боргу, стягнено з ОСОБА_1 2 290 120 грн.

22.02.2019 старшим державним виконавцем Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_1 у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме, 2 527 262 грн.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Проте, приймаючи оскаржувану постанову, старшим державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 не було надано належних доказів на підтвердження ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний зживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із фактичних обставин, ОСОБА_1 частково сплачувалась заборгованість, незважаючи на скрутний фінансовий стан.

В силу дії ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ (був чинний на момент відкриття виконавчого провадження), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У скарзі представник заявника акцентував увагу, що ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся про відкриття виконавчого провадження, жодної постанови в межах виконавчого провадження не отримував взагалі, а, отже, всі без виключення проведені виконавчі дії є незаконними. В свою чергу, державний виконавець не скористався наданим правом у ч. 5 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (в першій редакції, чинній станом на дату 17.10.2016р., коли ОСОБА_1 перебував в межах виконавчої служби) та не було вручено особисто ОСОБА_1 під розписку постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, не відбулось повідомлення про наявність виконавчого провадження і до сьогодні.

У зв'язку з викладеним, скаржник просить суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 51813049 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме - 2 527 262 гривні; зобов'язати Старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 прийняти постанову, якою скасувати арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме - 2 527 262 гривні.

Старшим державним виконавцем Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 були подані заперечення, згідно до яких вона вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови нею було дотримано всі вимоги законодавства, просила суд відмовити у задоволенні скарги.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав, в ній зазначених.

Також, пояснив, що накладення арешту на всі грошові кошти, в тому числі, і на кошти на рахунках, відкритих у майбутньому, унеможливе реальне виконання рішення суду.

Крім того, надані до заперечень документи не містять відмітки ОСОБА_1 про те, що він був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, старшим державним виконавцем не спростоване твердження про те, що ОСОБА_6 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Старший державний виконавець Діденко-Грецька К.В. у судовому засіданні заперечувала щодо доводів скарги, зазначивши, що вона діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та пояснила наступне.

03.08.2016 нею було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №314/3019/16-ц від 14.07.2016, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 2 297 010,00 грн.

Також, нею здійснювались дії щодо виявлення майна боржника ОСОБА_1

27.10.2016 боржник зявився до ВДВС та повідомив, що 03.11.2016 надасть декларацію, заповнену належним чином, проте її так і не надав.

Під час візиту до ВДВС ОСОБА_1 власноруч написав пояснення та заяву на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, боржник ОСОБА_1 з цього часу знав про відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього суму боргу. Проте, ним за майже 3 роки погашено лише 1000,00 грн. боргу.

22.02.2019 у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» нею з метою забезпечення реального виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено сторонам до виконання та до відома.

Просила суд відмовити заявникові у задоволенні скарги.

Заслухавши думку представника заявника та державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.08.2016 старшим державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №314/3019/16-ц від 14.07.2016, виданого Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 2 297 010,00 грн.

27.10.2016 ОСОБА_1 зявився до Вільнянського РВ ДВС та давав пояснення з приводу виконавчого провадження, що підтверджується наданою копією цих пояснень та копією акта від 27.10.2016, в якому також зафіксовано, що він ознайомився з виконавчим провадженням. Пояснення та акт підписані ОСОБА_1 власноруч.

Також, 27.10.2016 ОСОБА_1 отримав декларацію про доходи, яку зобовязався надати у термін до 03.11.2016, що підтверджується відповідною копією акта від 27.10.2016.

Згідно з надано копії квитанції від 26.02.2018 вбачається, що ОСОБА_1 на погашення суми боргу було перераховано 1000,00 грн.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1).

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.2).

З аналізу вказаних норм права вбачається, що отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не є необхідною умовою для винесення постанови про арешт коштів.

Крім того, наданими старшим державним виконавцем Діденко-Грецькою К.В. копіями документів спростовується твердження представника заявника про те, що його довіритель не був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що накладення арешту на кошти боржника призведе до неможливості виконання рішення суду, суд до уваги не бере, оскільки, такі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Крім того, за більше як 2 роки ОСОБА_1 на погашення боргу в розмірі 2 297 010,00 грн. було перераховано лише 1000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності з вимогами п. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що ні в скарзі, ні в ході судового розгляду справи представник заявника не надав жодного доказу на підтвердження факту незаконності дій державного виконавця при проведенні виконавчих дій щодо накладення арешту на кошти боржника. Старший державний виконавець Діденко-Грецька К.В. діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 15.04.2019.

Суддя : Наталія Юріївна Мануйлова

15.04.2019