Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 456/1835/16-ц

провадження № 61-11634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року в складі судді Саса С. С. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Крайник Н. П., Бойко С. М., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» (далі - ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 29 листопада 2006 року він працював у ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» на посаді електрогазозварника. 17 серпня 2015 року він вийшов на роботу, але до робочого місця його не допустили, належна йому пластикова картка-пропуск заблокована. Жодних пояснень з приводу недопуску до роботи йому надано не було, його не ознайомлювали з наказом (розпорядженням) про відсторонення від роботи. Наступного дня його знову не допустили до роботи. При цьому керівництво постійно здійснювало на нього тиск та вимагало написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.

27 жовтня 2015 року він звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» про допуск до робочого місця та виплату стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду судом його позову про допуск до роботи, а саме 24 травня 2016 року представник відповідача надав йому наказ від 24 травня 2016 року № 298/ос про припинення з ним трудового договору на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України. Причини звільнення, наведені в наказі № 298/ос про звільнення його з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України вважав такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а наказ про звільнення з роботи - незаконним.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідач чинив йому перешкоди у допуску до роботи, наданий позивачем відеозапис на DVD-диску не підтверджує факту недопуску до роботи з вини відповідача, будь-яких порушень трудового законодавства щодо позивача не було також виявлено під час перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 рокурішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не надав доказів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин. Суди не врахували, що 17 серпня 2015 року позивач вийшов на роботу, але до робочого місця його допущено не було.

У зв'язку з недопуском до роботи позивач змушений був звертатися з позовом до суду. Причина звільнення, наведена в наказі про звільнення з роботи № 298/ос, а саме за прогул без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України) не відповідає дійсним обставинам.

ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» надало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, підстав для їх скасування немає.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що наказом ТзОВ «ЛеоніВаерінг Системс УА ГмбХ» від 29 листопада 2006 року № 445/ос ОСОБА_4 прийнятий на роботу на посаду електрогазозварника.

Наказом ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 24 травня 2016 року № 298/ос електрогазозварника ОСОБА_4 звільнено з роботи за прогул без поважних причин згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Підставою звільнення ОСОБА_4 з роботи за прогул у наказі № 298/ос зазначено, що з 18 серпня 2015 року до 23 травня 2016 року електрогазозварник ОСОБА_4 не з'являвся на своє робоче місце, що зафіксовано шляхом складання відповідних актів за кожен робочий день кожного місяця з 17 серпня 2015 року до 23 травня 2016 року.

Із акта перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 04 грудня 2015 року про додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 4, яка проводилася за зверненням ОСОБА_4, відомо, що перевіркою не виявлено порушень ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2016 року у справі № 456/4740/15-к, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно зі статтею 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вироком установлено, що обвинувачені ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб, умисел яких був спільний та взаємоузгоджений, діючи як співвиконавці, 23 червня 2015 року у період часу близько з 10.00 год. до 12.10 год. вчинили таємне викрадення майна ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ», а саме 15 в'язок мідних ізольованих електричних проводів з контактами на загальну суму 8 016,00 грн, чим ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» завдали збитків на зазначену суму.

Із актів ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» про відсутність на роботі ОСОБА_4 з 17 серпня 2015 року до 23 травня 2016 року відомо, що ОСОБА_4 з 17 серпня 2015 року до 23 травня 2016 року був відсутнім на роботі без поважних причин протягом робочої зміни впродовж цілого робочого дня.

Відсутність позивача на роботі з 17 серпня 2015 року до 23 травня 2016 року підтверджена також табелями обліку використання робочого часу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ». Позов ОСОБА_4 до ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» про допуск до роботи ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області залишено без розгляду.

Наказом ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 03 листопада 2016 року № 657/ос скасовано наказ від 24 травня 2016 року № 298/ос про припинення трудового договору ОСОБА_4 від 24 травня 2016 року та поновлено ОСОБА_4 на посаді електрогазозварника ТзОВ «ЛеоніВаерінг Системс УА ГмбХ» з 03 листопада 2016 року.

Наказом ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 03 листопада 2016 року № 659/ос ОСОБА_4 звільнено з роботи 03 листопада 2016 року у зв'язку з вчиненням за місцем роботи розкрадання майна, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, згідно з пунктом 8 статті 40 КЗпП України. Цей наказ позивач не оспорював.

У засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що наказом ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 15 грудня 2017 року № 1024/ос скасовано наказ від 03 листопада 2016 року № 657/ос «Про скасування наказу № 298/ос від 24.05.2016 року», оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та виданий безпідставно, відновлено чинність наказу ТзОВ «Леоні Ваерінг Системс УА ГмбХ» від 24 травня 2016 року № 298/ос про звільнення електрогазозварника ОСОБА_4 з роботи за прогул без поважних причин згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідач чинив йому перешкоди у допуску до роботи, будь-яких порушень вимог трудового законодавства щодо позивача не було також виявлено під час перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області, що підтверджується актом перевірки.

Суд касаційної інстанції вважає, що такі висновки відповідають та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.

Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв

С.П. Штелик