ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №496/1063/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/3116/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря-Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_12

представник позивача-ОСОБА_13,

відповідач-ОСОБА_14

треті особи:державний нотаріус Шевченко Юлія Анатоліївна, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року у складі судді Дранікова С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи: державний нотаріус Шевченко Ю.А.,ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21 листопада 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А.

Зазначала, що вказаний правочин є недійсним, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, оскільки 20 листопада 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_9, укладений попередній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вищевказаної квартири.

Згідно умов даного договору продаж квартири здійснюється за ціною 183 839 грн., з посвідченням основного договору не пізніше 20 листопада 2015 року.

29 травня 2015 року між нею та відповідачем укладено договір про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу, з метою забезпечення зобов'язання по укладенню основного договору покупець повинний сплатити продавцю суму в розмірі 97 514,60 грн., що еквівалентно 12 200 доларам США.

Вказувала, що ОСОБА_9 отримав від неї частину грошей за квартиру у розмірі 12 200 доларів США, однак квартиру продавати відмовився, гроші не повернув, та на наступний день після визначеного попереднім договором строку подарував спірну квартиру своєму батькові, не виконуючи прийнятих на себе за попереднім договором зобов'язань.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_8 просила визнати недійсним нотаріально посвідчений договір дарування вищевказаної квартири, укладений 21 листопада 2015 року між ОСОБА_15, вчинений у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тобто на підставі ст.232 ЦК України (а.с.2-3).

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити.

Відповідач, який діяв в своїх інтересах та інтересах третьої особи ОСОБА_10, просив відмовити у позові.

Зокрема, в запереченнях на позов, ОСОБА_9 посилався на те, що договір купівлі - продажу не був укладений з вини позивачки, оскільки вона 20 листопада 2015 року не провела повний розрахунок за квартиру, коштів для цього не мала, тому основний договір не був посвідчений.

Крім того, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_8 з нього стягнуто кошти за попереднім договором.

За таких обставин відповідач вважав, що договір дарування не може порушувати її права, вона не є стороною договору дарування та не має права визнавати його недійсним (а.с.76-78 ).

Третя особа державний нотаріус Шевченко Ю.А. свого ставлення до позову не висловила.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року ОСОБА_8 в позові відмовлено (а.с.70-73).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт, крім доводів, що містяться в позові, зазначив, що:

-укладеним попереднім договором встановлено строк виконання зобов'язання, який не виконаний відповідачем;

- відповідач відмовляється повернути кошти, які нею було сплачено за договором у розмірі 12 200 доларів США;

- попередній договір на теперішній час є чинним, що є підставою для визнання договору дарування квартири недійсним ( а.с.79-80).

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 20 листопада 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був укладений попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезиком В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1628, предметом якого є зобов'язання покупця і продавця укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (а.с.4-5).

За пунктом 2.1 попереднього договору купівлі-продажу сторони домовились, що продаж об'єкту здійснюється продавцем за ціною 183839 грн. Основний договір сторони зобов'язались укласти не пізніше 20 листопада 2015 року.

У відповідності до п.3.2 договору покупець зобов'язався за п.3.2.2 договору з метою забезпечення зобов'язання по укладенню основного договору сплатити продавцю суму в 79 930 грн. в день підписання попереднього договору, до його підписання, які зараховуються в рахунок платежу за основним договором (а.с.4).

29 травня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу,з метою забезпечення зобов'язання по укладенню основного договору покупець повинний сплатити продавцю суму в розмірі 97 514,60 грн., що еквівалентно 12 200 доларів США (а.с.6).

Відповідно до п.3.1.4. попереднього договору продавець, ОСОБА_9 зобов'язувався нікому іншому крім покупця не продавати, не дарувати, іншим особам відчужувати об'єкт купівлі-продажу до 20 листопада 2015 року за цим договором.

Однак укладення основного договору до 20 листопада 2015 року між сторонами не відбулося, оскільки 21 листопада 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був укладений договір дарування вищевказаної квартири, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. та зареєстрований у реєстрі за № Р-2302 (а.с.11-12).

Після зазначеного правочину ОСОБА_8 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення збитків у розмірі 12 200 доларів США та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_9 кошти у розмірі 328 546 грн. (а.с.29-30).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним суд першої інстанції, зокрема, керувався ст. 234 ЦК України та виходив з того, що договором дарування від 21 листопада 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 її права не порушені, вона за рішенням суду, яке набрало законної сили, отримала аванс, сплачений нею відповідачеві, а тому не має підстав для визнання договору дарування недійсним.

Такі висновки апеляційний суд вважає передчасними, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки третьої особиОСОБА_6, який мав бути притягнутий до участі у справі в якості співвідповідача.

Так, відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно до ст.ст.2,5,12,264 ЦПК України суд повинен вирішувати питання про права та обов'язки сторін, а не третіх осіб.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичні обставини справи щодо позовних вимог, які були заявлені на підставі ст.232 ЦК України, не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та вирішив питання про права ОСОБА_6, який є стороною оспорюваного договору дарування та залучений до участі у справі в якості третьої особи, а не співвідповідача по справі.

Частинами 1,4 ст.367 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п.4ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

Пунктом 4 ч.3 ст.376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Згідно ч.6 ст.376 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Враховуючи наведене та неможливість на стадії апеляційного розгляду змінювати процесуальний статусОСОБА_6, який брав участь у справі в якості третьої особи, а не співвідповідача, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Зазначене не позбавляє ОСОБА_8 звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, правильно визначивши коло учасників судового процесу та підстави заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2019 року.

Головуючий /підпис/ Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков