Провадження № 2/359/635/2019
Справа № 359/6935/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області в режимі відео конференції з Божковською виправною колонією №16 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

03.09.2018 позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 02.09.2006 року та зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №1327.( а.с.2,3).

В обґрунтування позову зазначила, що з 02.09.2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею. Зазначила, що відповідач на даний час засуджений, та перебуває у виправній колонії з 11.08.2017 р., кінець строку покарання 27.01.2025 року. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Вважає, що по причинам, які є обґрунтованими, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2018 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про проведення судового засідання у режимі відео конференції (а.с.30).

У судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, додатково зазначивши, що примирення між ними неможливе. Позивач також просила суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище- ОСОБА_1.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо розірвання шлюбу.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2006 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1327, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1( а.с.6).

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, доньку- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження: серії НОМЕР_2, серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4( а.с.3-5).

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року відповідач ОСОБА_2 засуджений у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, до 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.( а.с.9-15).

Як встановлено судом,до засудження відповідача, сторони подружніх стосунків не підтримували, спільного господарства не вели. Крім того, позивач вважає, що примирення між ними неможливе.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене та встановлені у судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що дійсно примирення між сторонами є недоцільним, оскільки сім`я подружжя фактично розпалася, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надані не були, зустрічні вимоги відповідачем також заявлено не було, а отже наведені обставини, за яких відповідач не визнає позову, не можуть бути підставою для відмови в позові щодо розірвання шлюбу, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини, які відповідачем не оспорюються та не спростовані, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112,113 Сімейного кодексу України та ст.ст.2,12,13,81,82,89,141, 258,259,263-265,266,273, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 02 вересня 2006 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1327.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2019 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів