Справа № 758/5143/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 р. позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, безстроково.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи, отримує мінімальну пенсію, якої йому не вистачає на придбання ліків, інших доходів він не має. Його дочка не спілкується з ним, не надає йому матеріальної допомоги. На даний час позивачка повнолітня, працездатна та має високі заробітки, хоча і не офіційно. Стан його здоров'я поганий, тому йому необхідно постійно купувати ліки, витрачаючи значну частку пенсії. Він потребує стороннього догляду. Вказує, що він не може забезпечити себе самим необхідним і потребує матеріальної допомоги від своєї дитини, яка добровільно надавати йому допомогу не бажає.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 10.05.2017 року (суддя Неганова Н.В.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18.12.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

В серпні 2018 р. відповідачка подала заперечення, в яких зазначає, що 01.09.2007 р. вона була усиновлена позивачем з нагоди необхідності переведення його з колонії суворого режиму до іншої колонії більш мінімального рівня безпеки, де він відбував покарання згідно вироку суду 1995 р., за яким його було засуджено до 10 років позбавлення волі. Вказує, що позивач ніколи не допомагав їй матеріально. Після звільнення з місць позбавлення волі, позивач ніколи не проявляв до неї батьківської турботи, грошову допомогу ніколи не надавав та не утримував їхню сім»ю.

На підставі п.9 розділу ХІІІ «Перехідній положення» ЦПК України при розгляді даної справи підлягають норми ЦПК України (2017 р.), чинного з 15.12.2017 р., в зв'язку з чим справа розглянута в порядку спрощеного провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Додав, що у нього є рідний повнолітній син, якому 33 роки, але до нього у нього нема претензій. Назвати прізвище, ім'я та по-батькові, адресу даної особи для залучення його до участі в справі як третю особу відмовився.

Відповідачка проти позову заперечила, просила відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, наведених в запереченні. Подала додаткові заперечення, в яких заначила на те, що позивач є власником нерухомого майна (земельних ділянок, квартири в м.Одеса, будинок в м.Біла Церква). Крім того, позивач позбавлений батьківських прав щодо її неповнолітньої сестри ОСОБА_3 зі стягненням аліментів. Вважає, що, стягнувши з неї аліменти, позивач хоче її грошима сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Зазначила, що у неї немає фінансової можливості сплачувати аліменти позивачу, оскільки вона сама ще навчається у коледжі на платній основі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, .є батьком відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 01.09.2007 року, серія НОМЕР_3.

Шлюб між батьками відповідача розірваний рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.12.2013 р. (справа № 758/10124/13-ц).

Позивач є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, отримує пенсію в розмірі 1 497,0 грн. на місяць (станом на березень 2019 р.), що підтверджується копією довідки ГУ ПФУ в місті Києві від 13.03.2019 р. № 6044.

Як вбачається з наданих позивачем документів, він має інвалідність 2 групи довічно за загальним захворюванням, рекомендовано - «Д» нагляд у ортопеда.

Розмір пенсії позивача не є нижчим розміру прожиткового мінімуму на непрацездатну особу, встановленого на 2019 р.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Згідно ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч.1 ст. 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз'яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тобто, виходячи із зазначених норм, обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, позивачем суду не було надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження необхідності в отриманні сторонньої допомоги з боку позивача. Факт непрацездатності останнього та отримання ним пенсійних виплат, у незначній на його думку сумі, не є підставою для стягнення аліментів на його утримання.

Як вбачається з наданої відповідачем Інформаційної довідки з Реєстру нерухомого майна станом на 22.08.2018 р. за ОСОБА_1 (№ і серія паспорту та РНОКПП співпадає з даними позивача) належить нерухоме майно: земельна ділянка в Пирятинському районі Полтавської області, яка передана ОСОБА_1 в оренду; квартира в м.Одеса, будинок в м.Біла Церква Київської області).

Наявність нерухомого майна не спростована позивачем належними доказами, а тому суд не приймає до уваги його посилання про те, що вказане майно йому не належить.

Крім того, з наданих суду відповідачем доказів вбачається, що ОСОБА_2 немає власного доходу, є студенткою заочної форми Київського професійно-педагогічного коледжу, навчається на платній основі за договором від 02.08.2018 р., строк навчання - 2 роки. На час розгляду справи відповідач не досягла 23 років.

Згідно довідки-розрахунку від 19.12.2018 р., виданої Подільським РВ ДВС м.Київ, позивач з 07.03.2017 р. має заборгованість перед матір'ю відповідача - ОСОБА_6 за аліментами, стягнутих на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. в розмірі 64 639,0 грн. Сплата позивачем даних аліментів його обов'язком.

При цьому з вищевказаним позовом до повнолітньої дочки ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 звернувся в квітні 2017 р., тобто після стягнення з нього аліментів. При цьому на час звернення позивача до суду відповідачу було лише ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також суд враховує той факт, що у позивача є ще повнолітній син (ІНФОРМАЦІЯ_5), про якого повідомили обидві сторони у справі, але позивач зазначив про те, що він заявляє вимоги на своє утримання лише з повнолітньої дочки - відповідача у справі.

Належним та допустимих доказів того, що в зв'язку із захворюванням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, позивачем суду не надано.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивачем не доведено суду факту того, що позивач, як непрацездатний батько, потребує матеріальної допомоги.

В зв'язку з чим, суд не приймає до уваги надані позивачем лист від 11.10.2017 р. з територіального центру соціального обслуговування Подільського району м.Києва про відмову у наданні соціальних послуг в зв'язку з наявністю повнолітньої дочки.

З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані суду докази з позиції їх належності та допустимості, достатності та достовірності, враховуючи норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Судових витрат по справі немає, позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України»Про судовий збір»

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.ст.2, 3, 4, 10, 12, 13, 76, 77-81, 89, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідній положення» ЦПК України (2017 р.), -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова