Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року справа № 542/454/19

провадження № 2/542/365/19

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.,

при секретарі Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в :

24.04.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сім`ї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

Крім того, позивач зазначила, що за час перебування у шлюбі ними був побудований житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача. Також у власності відповідача перебуває земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2494 га, що розташована за вищезазначеною адресою і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивач вказує, що оскільки вони не можуть дійти згоди щодо поділу вказаних житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явилася, в заяві, що надійшла до суду, просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у за його відсутності, позов визнає повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явленим одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 26 січня 1992 року у Малокобелячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2. Після державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 21).

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін.

За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом також встановлено, що під час перебування в шлюбі сторони побудували житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2018 року, індексний номер витягу 112106706, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 12).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.02.2019 року, номер витягу НВ-019, вбачається, що у власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 26.12.2002 року перебуває земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 17-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За правилами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог норм статей 60, 70, 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і у разі поділу такого майна, частки дружини та чоловіка є рівними і діляться між ними в натурі.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України).

У разі недосягнення такої згоди між подружжям може застосовуватися стаття 365 ЦК України за наявності для цього відповідних підстав і суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: житлові будинки, квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Надавши оцінку наданим сторонами доказам, суд прийшов до висновку, що є підстави задовольнити даний позов.

Позивач не ставить питання про відшкодування судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 60, 61, 63, 68-71, 110-115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 325, 365, 368-370, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 26 січня 1992 року у Малокобелячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2494 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Припинити за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2494 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення надіслати сторонам.

Копію судового рішення після набрання ним законної сили направити до Новосанжарського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є наявне рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко