Провадження № 6/761/628/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оліфера Олександра Олександровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оліфер Олександр Олександрович звернувся до суду із поданням від 05.04.2019 року про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оліфера О.О. (надалі - приватний виконавець) перебуває виконавче провадження №57929328 з виконання виконавчого листа Мар'їнського районного суду Донецької області від 26.01.2017 року №237/1062/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі - 14883601,20 грн. З часу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом з 14.12.2018 року боржником вказане рішення суду виконано не було. 17.01.2019 року, 28.01.2019 року та 27.03.2019 року було здійснено виходи на адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майного стану боржника, подальшого опису та арешту майна, але потрапити до вказаної квартири не виявилось за неможливе. Так, 17.01.2019 року, 28.01.2019 року двері приватному виконавцю ніхто не відчинив, а 27.03.2019 року у ній знаходився громадянин, який перешкоджав зайти до неї та повідомив, що не являється боржником та відмовився надавати документи, які б встановлювали його особу. Невідомий громадянин зобов'язався передати виклик боржнику, але останній на такий виклик до приватного виконавця не прибув, а тому наявні підстави для звернення до суду із заявою про примусове проникнення до житла боржника.

У судове засідання приватний виконавець Оліфер О.О. не з'явився, до суду звернувся із заявою, у якій просив розглянути доне подання без його участі.

При цьому, відповідно положень до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності приватного виконавця.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року у справі було призначено проведення судового засідання по справі.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оліфера О.О. перебуває виконавче провадження №57929328 з виконання виконавчого листа Мар'їнського районного суду Донецької області, виданого 26.01.2017 року у справі за №237/1062/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі - 14883601,20 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Офілера О.О. від 14.12.2018 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Вказана постанова була направлена боржнику, але конверт повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберіганання".

За інформацією, наданої із Державної служби морського та річкового транспорту України, записи у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України щодо суден, власником або судносвлаником яких є Могилевський Олександр Олександрович, відсутні.

Станом на 22.01.2019 року у Головному управлінні Держпродспоживслужби м. Києва немає зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів за ОСОБА_2, як вбачається із листа від 23.01.2019 року.

Крім того, за наявною інформацією Головного управління Держпраці у Київській області, зареєстрованого майна за ОСОБА_2 не значиться.

За інформацією Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, у ОСОБА_2 відсутні джерела доходу.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухового майна щодо суб'єкта від 14.12.2018 року, боржнику ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

17.01.2019 року, 28.01.2019 року та 27.03.2019 року було здійснено виходи на адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майного стану боржника, подальшого опису та арешту майна, але потрапити до вказаної квартири не виявилось за неможливе. Так, 17.01.2019 року, 28.01.2019 року двері приватному виконавцю ніхто не відчинив, а 27.03.2019 року у ній знаходився громадянин, який перешкоджав зайти до неї та повідомив, що не являється боржником та відмовився надавати документи, які б встановлювали його особу. Невідомий громадянин зобов'язався передати виклик боржнику.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Між тим, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 взагалі обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження і необхідність погашення боргу, оскільки доказів отримання ним чи іншою особою повідомлень приватного виконавця матеріали справи не містять.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подання виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про примусове проникнення до житла боржника як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Таким чином, до подання приватним виконавцем не було долучено жодних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_2 у виконавчому провадженні має намір ухилятись від виконання судових рішень. Сам факт не виконання в добровільному порядку рішень судів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в їх виконанні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 353, 354, 441 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оліфера Олександра Олександровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, стягувач: ОСОБА_3.

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Осаулов А.А.

Повний текст виготовлено 16.04.2019 року