Справа № 161/9140/18 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/457/19 Категорія: 26 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

представника позивача Осадовського Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства "Універсал Банк" - Сокиринської Людмили Анатоліївни на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 121-2008-2196 про надання кредиту на суму 34 860 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. 10.03.2009 року, 22.04.2010 року, 10.05.2011 року, 27.05.2011 року, 15.05.2014 року між сторонами було укладено додаткові угоди до зазначеного кредитного договору .

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання. Станом на 26.06.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 43 147, 67 доларів США.

26.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладені договори поруки за №№ 121-2008-2196-Р/2; 121-2008-2196-Р/1.

За змістом договорів поруки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є поручителями ОСОБА_1 та відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Однак, станом на 26.06.2017 року ні позичальник, ні поручителі заборгованість позивачу не сплатили.

Просить суд, стягнути з відповідачів в користь позивача кредитну заборгованість в розмірі по 14 160 доларів США та понесені судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору № 121-2008-2196 від 26 червня 2008 року в розмірі 34 153, 15 доларів США.

В позові ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ПАТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно кредитну заборгованість в розмірі 14160 доларів США.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 121-2008-2196 про надання кредиту на суму 34 860 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. 10.03.2009 року, 22.04.2010 року, 10.05.2011 року, 27.05.2011 року, 15.05.2014 року між сторонами було укладено додаткові угоди до вищезазначеного кредитного договору .

26.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладені договори поруки за №№ 121-2008-2196-Р/2; 121-2008-2196-Р/1.

Відповідно до умов договорів поруки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є поручителями ОСОБА_1 та відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 24.03.2015 року пред`явив до відповідачів письмові вимоги про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 33 191,92 доларів США. Даними вимогами позивач пропонував боржнику та поручителям з моменту отримання цієї вимоги, негайно сплатити прострочену заборгованість по кредитному договору, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Дані вимоги відповідачами були отримані, однак зобов`язання виконані не були.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Уразі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п. 4.1 договору поруки порука припиняється із припиненням зобов`язань Боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою.

Відповідно до п. 5.2.5 Кредитного договору у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позивальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позивальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати направлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги)про дострокове повернення кредиту Перелік обставин для зміни термінів погашення кредиту, які сторони домовилися вважати істотним порушенням умов договору є в т.ч. прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 (двох) місяців.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, вказівка про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та чистині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що строк основного зобов`язання за даним кредитним договором настав 25 травня 2015 року відповідно до вимог, які були направлені на адресу, як основного боржника так і поручителів, відповідно до тексту яких вбачається, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визначається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги, тобто 25 травня 2015 року, банком даний факт не оспорюється.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати позивач був зобов`язаний пред`явити позов до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Установивши, що банк у 2015 році змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши письмові вимоги до позичальника та поручителів, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що шестимісячний строк звернення із вимогою до поручителів повинен обраховуватися саме з 25 травня 2015 року. Оскільки банк звернувся до суду із вимогами до поручителів лише у червні 2018 року, порука ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перед ПАТ «Універсал Банк» за вказаним кредитним договором припинені.

Таким чином суд першої інстанції підставно констатував, що позовні вимоги банку до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не підлягають до задоволенню, оскільки порука останніх перед банком за вказаним кредитним договором припинена.

Доводи апеляційної скарги про те, що порука не була припиненою, оскільки відбулось переривання строку позовної давності зверненням банку до третейського суду не заслуговують на увагу та є суб`єктивним тлумаченням норм Закону.

28 серпня 2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації банків ухвалив рішення у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак з даним цивільним позовом банк звернувся лише 12 червня 2018 року, тобто понад 2 роки 10 місяців з моменту ухвалення рішення Третейським судом.

Рішення суду в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов та стягуючи заборгованість з ОСОБА_1 в розмірі 34153, 15 доларів США виходив з того , що боржник не належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором в наслідок чого у нього виникла заборгованість.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, унаслідок чого за розрахунками позивача у неї станом на 26 червня 2017 року виникла заборгованість, яка складається з: 2102, 67 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 29595, 04 долара США грн. - сума дострокового стягнення кредиту; 10996, 89 доларів США - відсотки; 453, 07 долара США - підвищені відсотки. Загальний розмір кредитної заборгованості виходячи з вказаного розрахунку становить 43147, 67 доларів США., проте банк користуючись своїм диспозитивним правом просив стягнути з відповідачів кредитну заборгованість у розмірі 14160 долара США.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно дот цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви банк просив стягнути з відповідачів 14160 доларів США тіла кредиту, тобто значно меншу суму, за ту яку стягнув суд першої інстанції, протягом розгляду даної цивільної справи позивачем не подавалась заява про збільшення позовних вимог, таким чином суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що в свою чергу є підставою для зміни рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства "Універсал Банк" - Сокиринської Людмили Анатоліївни задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року в даній справі в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 змінити виклавши його в новій редакції:

"Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору № 121-2008-2196 від 26 червня 2008 року в розмірі 14160 доларів США тіла кредиту".

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді :