Справа № 183/2896/15
№ 6/183/76/19

У Х В А Л А
18 квітня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Крохмалюк І.П.
секретаря судового засідання Нікітіної К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документу, -
01 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документу по цивільній справі № 183/2896/15 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів та повернення коштів за депозитними договорами. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості предявити виконавчий лист № 183/2896/15 до виконання, так як рішення було ухвалено під час тимчасової адміністрації відповідача, оскільки нормами чинного законодавства України прямо заборонено примусове стягнення майна з банку, в якому введена тимчасова адміністрація, а виконавчі провадження щодо такого банку зупиняються.
У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).
Представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 12 лютого 2016 року отримано копію рішення, яке набрало законної сили 29 вересня 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою про видачу копії рішення та розпискою представника про її отримання (а.с.82).
З заявою про видачу виконавчого листа позивач звернулася до суду 16 січня 2019 року (а.с.87).
Відповідно до розписки на довідковій сторінці справи ОСОБА_1 отримала виконавчий лист 24 січня 2019 року.
Заявник вважає, що внаслідок викладеного вона не могла реалізувати своє право на предявлення виконавчого листа до виконання.
Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 78, 79 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Встановлено п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку) на які посилається заявник, не встановлюють заборони особі, на користь якої ухвалено рішення на звернення до суду з заявою про отримання виконавчого листа.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Таким чином, боржник вправі очікувати на позитивні для нього наслідки у зв'язку з простроченням кредитора під час виконання зобов'язання, а кредитор має прикласти максимуму зусиль для реалізації свого права стягнення в межах визначених законом строків у відповідності до приписів законодавства.
Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, повинен зясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність.
Виходячи з цього, не можна визнати поважними вказані заявником причини пропуску строку на предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки не встановлено будь-яких перешкод та обєктивних причин для неотримання заявником виконавчого документа. Предявлення виконавчого листа до виконання взагалі не відбулось. Доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано.
Пасивна позиція стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи для отримання виконавчого документу, звернення його до виконання вказують на те, що вона не вживала активних дій реалізації своїх прав.
Слід зазначати, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.
Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.
В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).
Оскільки судом взагалі не встановлено перешкод до отримання заявником виконавчого листа у встановлений Законом строк предявлення до виконання виконавчих листів, заявник жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог не надав, окрім посилань на норми законодавства, то у задоволенні заяви про поновлення строку для його предявлення слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 22 Конституції України, ст. ст. 12, 76-81, 258-260, 353, 433, 446 ЦПК України, ст.ст. 12, 13 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документу - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду з врахуванням п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя І.П. Крохмалюк