"17" квітня 2019 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2019 рокуСправа №642/815/18 Провадження №2/642/527/19

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшенична Т.М.;

За участю позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2Ю, відсутності відповідача ОСОБА_3, участі представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, відсутності третьої особи Товариства з обмеженою відповідальність «Територія виробництва», повідомленого про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3: третя особа Товариства з обмеженою відповідальність «Територія виробництва», про визнання праводчинив недійсними та застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звертаючись до суду, заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме:

- визнати недійсними удаваними договори дарування від 19.09.2013 року.

- визнати укладеним у простій письмовій формі договір купівлі продажу, щодо відчуження від відповідача на користь позивача нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею 630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею 620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею 265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитлові приміщення антресолі № 5,площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12, загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1, за грошові кошти у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів (двісті тисяч дол. США 00 центів), що станом на дату складання цієї позовної заяви становить 5 650 000,00 грн. (пять мільйонів шістсот пятдесят тисяч грн. 00 коп.) за офіційним курсом НБУ (28,25 грн. за 1 дол. США);

- визнати недійсним укладений у простій письмовій формі договір купівлі продажу, щодо відчуження від відповідача на користь позивача нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею 630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею, 620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею 265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитлові приміщення антресолі№ 5,площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12, загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1, за грошові кошти у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів (двісті тисяч дол. США 00 центів), що станом на дату складання цієї позовної заяви становить 5 650 000,00 грн. (пять мільйонів шістсот пятдесят тисяч грн. 00 коп.) за офіційним курсом НБУ (28,25 грн. за 1 дол.США);

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі продажу нежитлових приміщень шляхом стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів (двісті тисяч дол. США 00 центів), що станом на дату складання цієї позовної заяви становить 5 650 000,00 грн. (пять мільйонів шістсот пятдесят тисяч грн. 00 коп.) за офіційним курсом НБУ (28,25 грн. за 1 дол.США) в якості компенсації вартості нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею 630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею 620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею 265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху№ 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитловіприміщення антресолі № 5, площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12,загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1.

В мотивування позовних вимог позивач вказав, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року по справі № 642/510/15-ц було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ТОВ «Територія виробництва», про визнання правочинів, а саме: 18 договорів дарування недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння;

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року було частково скасовано: в частині визнання правочинів недійсними позов задоволено, а в частині витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 червгін 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконногі володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Територія виробництва» на користі ОСОБА_3 нерухоме майно. У задоволенні позову про визнання за ним праві власності на нежитлові будівлі, зобов'язання Реєстраційну службу ХМУК зареєструвати право власності на нежитлові приміщення відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року рішення апеляційного суд; Харківської області від 12 червня 2017 року було залишено без змін.

Обєктом спору сторін стали нежитлові приміщення підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею 630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею 620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею 265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитлові приміщення антресолі № 5,площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12, загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1, за грошові кошти у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів (двісті тисяч дол. США 00 центів), що станом на дату складання цієї позовної заяви становить 5 650 000,00 грн. (пять мільйонів шістсот пятдесят тисяч грн. 00 коп.) за офіційним курсом НБУ (28,25 грн. за 1 дол. США).

Підставою для оскарження договорів дарування та винесення зазначених вище рішень було наступне.

06 червня 2011 року відповіда за 18 договорами купівлі-продажу придбав у ЗАТ «Харківенергоремонт» нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сериківська, 1.

05 вересня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 було видано дублікати цих 18 договорів купівлі-продажу на підставі довіреності ОСОБА_6 від 29 серпня 2013 року на ім'я ОСОБА_8

19 вересня 2013 року на підставі 18 договорів дарування спірне майно було передано у власність позивачу.

19,20 та 21 грудня 2013 року на підставі 18 договорів купівлі-продажу право власності на спірні нежитлові приміщення набуло третя особа.

Рішенням Наро-Фомінського міського суду Московської області від 26 серпня 2015 року, визнано довіреність від 10 вересня 2013 року, видану від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_8 недійсною. Виходячи з вказаної підстави суди дійшли висновку, що оскільки представник, який укладав договори дарування не мав на те належній повноважень, то недійсними договори визнано через недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 того Кодексу. На підставі недійсності договорів дарування спірне майно було витребувано у третьої особи (добросовісного набувача) з чужого незаконного володіння. З цієї підстави відповідачем було здійснено заходів щодо державної реєстрації права власності на спірне майно за собою. Наразі дані нежитлові приміщення зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем.

Позивач вважає, що у момент укладання договорівдарування дійсні сторони вказаних договорів (позивач та відповідач особисто, а не їх представники незалежно від чинності повноважень) мали на меті укладеннязовсім іншого договору аніж дарування - договору купівлі - продажуспірних нежитлових приміщень.

Доказами того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мали внутрішнє волевиявлення на укладення такого правочину (договору) як купівля продаж, є наступне:

ОСОБА_6 (відповідач) видав ОСОБА_1 (позивачу) розписку про отримання грошових коштів у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів. США 00 центів).за передання ним (ОСОБА_6 В.) у власність ОСОБА_1 спірних приміщень, а ОСОБА_6 отримав у власність від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200 000,00 доларів (двісті тисяч дол. США 00 центів), за переданий ним товар - нежитлові приміщення. Тобто наявна ознака оплатності переходу права власності на нерухоме майно від однієї особи до іншої, що є істотною ознакою договорів купівлі продажу відповідно до ст. 655 ЦКУ.

Визнання раніше правочину недійсним з однієї підстави не перешкоджає встановленню судом обставин та факту недійсності правочину з інших підстав (і як наслідок його удаваності), оскільки жодне положення чинного законодавства України не встановлює такої заборони.

Тому позивач заявляє позовні вимоги, щодо вказаного обєкту спору.

Відповідач у наданому відзиві вказав: Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на розписку яку відповідач передав позивачу та отримав отримав від позивача 200 000,00 доларів США, в обмін на 18 об'єктів нерухомого майна та зобовязався переоформити на позивача у будь- який спосіб.

Фактичні обставини справи, що передували укладанню 18 договорів дарування від 19.09.2013р., були встановлені рішеннями судів (у тому числі двома рішеннями судів апеляційної інстанції, та двома рішеннями судів касаційної інстанції по справі № 645/510/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 ТОВ «ТЕРИТОРІЯ ВИРОБНИЦТВА» треті особи ПН ХМНО ОСОБА_10 та Реєстраційна служба ХУЮ у Харківської областіі про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконної о володіння.

18 договорів купівлі-продажу від 19.09.2013р., які позивач ОСОБА_1 вимагає визнати недійсними, вже визнані недійсними рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.01.2016р. і це судове рішення набрало законної сили та залишено в силі судами касаційної інстанції.

Розписка ОСОБА_6 A B.» від 17.09.201 Зр. подана суду не в оригіналі, а в копії.

Згідно рішення Жовтневого суду Харківської області від 12.06.2017 р. нерухоме майно витребувано у ТОВ «Територія виробництва» на користь ОСОБА_6, оскільки суд встановив саме ту особу у власності якої перебувало це майно. У Проніна суд ніякого майна не витребував, не зобовязував ОСОБА_1 повернути ТОВ «Територія виробництва» всі кошти отримані їм від продажу нерухомості.

У наданої відповіді на відзив, позивач вуказав: Стосовно посилань представника відповідача на нібито (на його думку) не існування розписки відповідно до якої встановлюються обставини правовідносин купівлі - продажу, що мали місце між позивачем та відповідачем, наголошуємо на наступному.

Якщо відповідач вважає, що розписка «не складалася» сторонами по даній справі сам відповідач повинен, обравши належний спосіб захисту, довести дану обстаи відповідними, належними та допустимими доказами.

Позивачем же у даній справі було надано письмовий доказ на підтвердж своїх вимог у вигляді розписки. Жодних письмових чи інших доказів, спростовували б наявність такої розписки відповідач до свого відзиву не надав. Отже, позиція відповідача з даного приводу є цілком необгрунтованою, а том може прийматися судом до уваги.

Тим більше відповідно до ч.ч. 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона пов довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запере крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватис припущеннях. Вважаємо, що позиція представника відповідача, викладена у відзи позов, ґрунтується лише на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судовогорішення.

Оскільки договори дарування припинили свою чинність згідно з ухвалою Ві спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтні2017 року, якою рішення апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2011 було залишено без змін, та оскільки на підставі саме, цих рішень суду було припинено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірні приміщення, томувважати початком перебігу строкудавності за вимогами посправі 19 жовтня 2017 року, а не дату видачі розписки.

Представник відповідача в наданих письмових поясненнях вказав: Відповідач вважає позов необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню з наступних причин.

Так, відповідно до позовної заяви позивач ОСОБА_1 стверджує, що нібито 17 вересня 2013 року у місті Москва, Російської Федерації відповідач ОСОБА_6 отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 598 000,00 грн. та 6 458 000,00 рублів РФ в обмін на передачу будь-яким правовим способом прав власності на нежитлові приміщення розташовані у м.Харкові по вул.Сіриківська, 1, і так як судовими інстанціями України визнані 18 договорів дарування між ОСОБА_1 та нібито представником ОСОБА_11 на прізвище ОСОБА_12 недійними і майно витребувано з незаконного володіння у ТОВ «Територія виробництва» на користь ОСОБА_6, то у позивача нібито є правові підстави на задоволення його позовних вимог.

Відповідач просить суд звернути увагу, що відповідно до позовних вимог та розписки, копію якої надав позивач до суду, обставини які там викладені напряму повязані зі справою № 642/510/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ТОВ «Територія виробництва», треті особи: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_10, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідач звертає увагу суду, що підчас розгляду позовних вимог позивача ОСОБА_6 по справі № 642/510/15-ц суд досліджував підстави набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на всі вищевказані обєкти нерухомості, законність вчинених дій.

Крім того представник відповідача у своїх поясненнях посилається на норми закона яки свідчать про необгрунтованість вимог.

Представник позивача на позові наполягав, в пояснені вказала обставини викладені в мотивуванні позовних вимог.

Представники відповідоча позовні вимоги не визнали. В пояснені вказали обставини викладені у відзиву, та наданих письмових пояснень суду.

Дослідивши докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини:

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року по справі № 642/510/15-ц було відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ТОВ «Територія виробництва», про визнання правочинів, а саме: 18 договорів дарування недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року було частково скасовано: Було визнаннодоговори дарування від 19 вересня 2013р.укладені відповідачем від імені якого діяв ОСОБА_13 та позивачем, недійсними. В частині витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконногі володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: витребувано із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Територія виробництва» на користі ОСОБА_3 нерухоме майно,яке було предметом договорів дарування, яки були визнанні також недійсними, вищевказаною ухвалою суду. У задоволенні позову про визнання за ним праві власності на нежитлові будівлі, зобов'язання Реєстраційну службу ХМУК зареєструвати право власності на нежитлові приміщення відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року рішення апеляційного суд; Харківської області від 12 червня 2017 року було залишено без змін.

Обєктом спору сторін, що визнають сами сторони, стали нежитлові приміщення підвалу І, ІІ, загальною площею 38,8 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 1а, 2, 3, 5-7, 11, 14-23, 25-28, ІІІ, ІV, VІ, площею 612,9 кв м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53, 99-108, VІІ, VІІІ, площею 615,7 кв м.; 3-го поверху № 54-61, 61а, 62, 62а,63-67, 67а,68, 68а,69, 69а,70-73, ІХ,х площею 630,9 кв м.; 4-го поверху № 76-82, 82А,83, 86-88, 91-95, 97, 98, ХІ, ХІІ площею 620,8 кв м.; тех.поверху № 109-119, ХІІ, ХV, площею 265,7 кв м., загальною площею 2 746,0 кв м., літ. «А-4»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25, 60, 61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59, площею 5 553,5 кв м., літ. «Б-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4, загальною площею 381,6 квм., літ. «В-2»; нежитлові приміщення антресолі № 5,площею 132,1 кв м.;2-го поверху № 6, площею382,2 кв м., літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв м.; нежитлові приміщення № 13-18, загальною площею 206,3 кв м., літ. «Г-1»; нежитлові приміщення № 1-12, загальною площею 236,4 кв м., літ. «Г-1»; нежитлове приміщення № 2, загальною площею 154,0 кв м., літ. «Д-1»; нежитлове приміщення № 1, загальною площею 240,6 кв м., літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1, 2, загальною площею 65,2 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення № 4-10, загальною площею 232,0 кв м., літ. «Е-1»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5, загальною площею 15,7 кв м., літ. «К-2»; нежитлові приміщення № 1, загальною площею 64,9 кв м., літ.«К-2»; нежитлові приміщення 2-го поверху № 3, 4, загальною площею 21,1 кв м., літ. «О-2»; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, загальною площею 23,4 кв м., літ. «О-2»; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею15,0 кв м.; 1/2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1.

06 червня 2011 року відповідач за 18 договорами купівлі-продажу придбав у ЗАТ «Харківенергоремонт» вищевказані нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сериківська, 1.

05 вересня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 було видано дублікати цих 18 договорів купівлі-продажу на підставі довіреності ОСОБА_6 від 29 серпня 2013 року на ім'я ОСОБА_8

19 вересня 2013 року на підставі 18 договорів дарування спірне майно було передано у власність позивачу.

19,20 та 21 грудня 2013 року на підставі 18 договорів купівлі-продажу право власності на спірні нежитлові приміщення набуло третя особа.

Рішенням Наро-Фомінського міського суду Московської області від 26 серпня 2015 року, визнано довіреність від 10 вересня 2013 року, видану від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_8 недійсною. Виходячи з вказаної підстави суди дійшли висновку, що оскільки представник, який укладав договори дарування не мав на те належній повноважень, то недійсними договори визнано через недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 того Кодексу. На підставі недійсності договорів дарування спірне майно було витребувано у третьої особи (добросовісного набувача) з чужого незаконного володіння. З цієї підстави відповідачем було здійснено заходів щодо державної реєстрації права власності на спірне майно за собою. Наразі дані нежитлові приміщення зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем.

Вказані обставини визнають обидві сторони справи.

Крім того, як встановлено судом відповідач видав позивачу розписку в якої вказані паспортні дані відповідача, що не спростовано відповідачем наявність вказаних його паспортних даних у розпизці яка є у власності позвача, згідно якої, відповідач отримав грошові коштів у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів. США, за передання відповідачем позивачу нерухомого майна яке вказано вище.

Крім того, позивач в обгрунтування своєї правової позиції надав суду копії договорів на постачання природного газу від 01.01.2016р., договір про розподіл природного газу від 16.11.2015р., купівлі продажу електроенергії від 25 12.2015р., договір на експлуатацію складових газової системи від 01.10.2014р., договір про вивіз побутових відходів від 10 січня 2014р., договір про транспортування природного газу від 31.12.2014, договір про надання послуг з теплопостачання від 15.08.2014р. з калькуляційними розрахунками, яки були укладені з третьою особою.

Оцінивши в сукупності досліджені докази матеріалів справи, суд вважає:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи позовні вимоги, суд вважає, що вимогами статті 16 ЦК України визначено:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Вирішуючи заявлені позовні вимогии в частині визнання недійсними удаваними договори дарування від 19.09.2013 року, суд вважає, що відповідно до вказаних рішень судов вказані договори раніше були визнанні недійсними, що визнають обидві сторани та на, що посилається представник відповідача в частині своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог.

За таких обставин, відповідно до статті 16 ЦК України не передбачено способу захисту цивільних прав, а саме визнання недійсним удаваймим договор який вже визнано недійсним.

Вимогами статті 4 ч.1 ЦПК України визначено: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, права позивача в вказаної частині заявлених вимог, заявлені безпідставні, т.я на думку суду відсутній спір між сторонами.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги в частіні:визнати укладеним у простій письмовій формі договір купівлі продажу, щодо відчуження від відповідача на користь позивача вказаного вище нерухомого майна, визнати недійсним укладений у простій письмовій формі договір купівлі продажу, щодо відчуження від відповідача на користь позивача вказаного нерухомого майна та застосувати наслідки недійсності договору купівлі продажу нежитлових приміщень шляхом стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі еквівалентній 200 000,00 доларів США, суд вважає:

Відповідно до змісту вимог статті 220 ч.1 ЦК України визначено:

1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до змісту вимог статті 640 ч.3ЦК України визначено: Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до змісту вимог статті 657 ч.1 ЦК України визначено: Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З аналізу вказаних вимог закону, ст.ст.220, 640, 657 ЦК України, договор може бути визнано дійсним, якще одна зі сторін ухиляється від нотаріального укладання договору, але джоказів з цього приводу позивачем суду не надано. При цьому, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та вважаєтьмя укладених з дня такого посвідчення, а тому розпису в якої зазначено про отримання відповідачем від ппозивача коштів та передачу майна неможно вважати укладеним договором, а тому заявлені вимоги суперечать означеним нормам закону та не підлягають задоволенню.

Докази у виді копії договорів на постачання природного газу від 01.01.2016р., договір про розподіл природного газу від 16.11.2015р., купівлі продажу електроенергії від 25 12.2015р., договір на експлуатацію складових газової системи від 01.10.2014р., договір про вивіз побутових відходів від 10 січня 2014р., договір про транспортування природного газу від 31.12.2014, договір про надання послуг з теплопостачання від 15.08.2014р. з калькуляційними розрахунками, яки були укладені з третьою особою, на думку суду не підтверджують ті обставини на яких наполягає позивач.

Таким чином, суд вважає, що відмовляючи по суті заявлених вимог, підстав для задоволення клопотання відповідоча про застосування наслідків позовної давності, відсутні.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3: третя особа Товариства з обмеженою відповідальність «Територія виробництва», про визнання праводчинив недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2018р. яку змінену постановою Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019р.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2019р.

Суддя: В.М.Євтіфієв