ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/803/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 лютого 2019 року, у складі судді Єпішина Ю.М., у справі за заявою ОСОБА_2 (заінтересована особа - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради) про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В :

26.11.2018 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 22.09.2007 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, від якого народилася дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період спільного проживання вони з чоловіком мешкали за адресою: АДРЕСА_2, житлове приміщення НОМЕР_2. Чоловік був зареєстрований в АДРЕСА_1. У листопаді 2008 року чоловік ОСОБА_3 виїхав на заробітки. До 2011 року вони спілкувалися по телефону, згодом спілкування припинилося, після чого ніяких відомостей про нього немає. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.03.2012 року за її позовом шлюб між ними було розірвано. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.07.2012 року за її позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина. Вказане рішення він не виконує, аліменти не сплачує, має заборгованість, що підтверджується довідкою від 22.10.2018 року, виданою Чаплинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Херсонській області. На виклики державного виконавця не з'являється, у зв'язку з чим його було оголошено у розшук ухвалою Чаплинського районного суду від 05.03.2014 року. На час припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 працевлаштований не був. У зв'язку з відсутністю батька дитини вона не може зареєструвати дитину. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Рішенням суду від 28 лютого 2019 року у задоволенні заяви було відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин та недоведеність обставин, що мають значення для справи. Зокрема вказала, суд першої інстанції не врахував, що нею було надано в сукупності достатньо доказів для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, зокрема: факт непроживання за місцем реєстрації, необізнаність про його місцеперебування, оголошення останнього у розшук за поданням державного виконавця.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Із заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.03.2012 року вбачається, що між заявницею і ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб 22.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 201. Шлюб між ними розірвано за вказаним рішенням суду (а.с.10).

Згідно Свідоцтву про народження НОМЕР_1 від 08 липня 2008 року від зазначеного шлюбу народилася дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини зазначений ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04.07.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх видів доходу, починаючи з 25.05.2012 року до його повноліття (а.с.11).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, складеному старшим державним виконавцем Чаплинського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Онищук Тетяною Володимирівною, станом на 01.10.2018 року ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 27 123грн (а.с.15).

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради від 18.10.2018 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на території сільської ради не проживає (а.с.13).

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 05.03.2014 року за поданням старшого державного виконавця Чаплинського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Литвиненко О.В. ОСОБА_3 оголошено у розшук через органи внутрішніх справ (а.с.12).

Вказане подання мотивоване тим, що ОСОБА_3 має заборгованість по аліментах станом на 01.01.2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виклики не являється, листи повертаються з відміткою "адресат не проживає".

Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання міської громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Херсонської міської ради від 14.06.2016 року та витягу з паспорта громадянина України ВР 307276 вбачається таке:

--- ОСОБА_2 зареєстрована за адресою гуртожитку: АДРЕСА_2 зі складом сім'ї 2 особи, а саме вона та син ОСОБА_4, 2008р.н., в одній жилій кімнаті площею 17,0кв.м;

--- в її паспорті не вказано номер кімнати НОМЕР_2;

--- вона працювала на підприємстві АТБФ "Херсонбуд";

--- підставою для заселення до гуртожитку є договір найму від 02.08.2010 року, укладений між заявницею та ЛОК "Маяк", що діє на підставі Статуту ПАТ "Херсонбуд", положення про ЛОК "Маяк";

--- управління пропонує, керуючись рішенням міської ради із наданням дозволу на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку по АДРЕСА_2, рекомендувати ОСОБА_2 зареєструватися за адресою житлового приміщення НОМЕР_2 у вказаному гуртожитку, після чого повернутися до розгляду питання стосовно укладання договору найму на житлове приміщення НОМЕР_2;

--- комісія вирішила погодитися з пропозицією Управління (а.с.6-7, 16).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника ОСОБА_2 на факт непроживання ОСОБА_3 за місцем його реєстрації, необізнаність про його місце перебування, а також оголошення останнього у розшук за поданням державного виконавця не є безумовною підставою для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Апеляційний суд в основному погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, яких вживав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.05.2018р у справі № 225/1297/17, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З заяви та наданих до суду першої інстанції пояснень ОСОБА_2 встановлено, що до 2008 року вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_2. У листопаді 2008 року ОСОБА_3 виїхав на заробітки. До 2011 року вони спілкувалися тільки телефоном, згодом спілкування припинилося, після чого ніяких відомостей про нього немає. З того часу заявниці та дитині не допомагає. Вказала, що просить визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім, щоб самостійно піклуватися дитиною. З матір'ю ОСОБА_3 не спілкується.

Матеріали справи свідчать про те, що визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідно заявниці для вирішення питання щодо реєстрації місця проживання свого і сина ОСОБА_4 в конкретному житловому приміщенні НОМЕР_2 вказаного вище гуртожитку, адже відповідно до абз.2 п.18 Правилреєстрації місця проживання (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р №207) у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Однак належних доказів на підтвердження своїх доводів заявником не надано.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, які ідентифікують особу ОСОБА_3, зокрема про його дату та місце народження. Цими доказами можуть бути відповідні документи з міграційної служби, адже він свого часу отримував паспорт громадянина України.

Також відсутня будь-яка інформація із Пенсійного фонду України чи його відділень щодо перебування чи неперебування ОСОБА_3 на обліку в конкретному управлінні Пенсійного фонду України та щодо отримання ним виплат.

Відсутні відомості з відповідного центру зайнятості населення Державної служби зайнятості щодо працевлаштування ОСОБА_3, його звернення в службу зайнятості.

Також матеріали справи не містять інформації з управління соціального захисту населення про перебування чи не перебування ОСОБА_3 на обліку, отримання чи неотримання ним якихось видів допомоги.

Крім того, відсутні й дані з органів поліції про знаходження чи незнаходження ОСОБА_3 у розшуку за конкретним відділом поліції з зазначенням підстави.

Вказана вище інформація є необхідною для встановлення фактичних обставин справи, вона могла б бути, за наявності підстав, витребувана судом.

Тобто, наявні у справі докази (довідка про непроживання особи за місцем реєстрації, необізнаність заявника про місцеперебування вказаної особи та оголошення останнього у розшук за поданням державного виконавця) не доводять з неминучістю відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання, відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи позов, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявник вказала в якості заінтересованої особи відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, який не є юридичною особою, а тому не може виступати в суді.

Суд першої інстанції у порушення ст.ст.13, 51, п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України не роз'яснив заявнику її права на подачу заяви про залучення належної юридичної особи в якості заінтересованої особи у цій справі, якою у даній справі є Херсонська міська рада.

Матеріали справи містять довіреність, видану Херсонським міським головою для участі у цій справі головного спеціаліста сектора претензійно-судової роботи юридичного відділу Херсонської міської ради Зеленіної Світлани Миколаївни, яка представляла інтереси Херсонської міської ради, надавала письмові пояснення до суду першої інстанції та зазначала, що заява про визнання особи ОСОБА_3 безвісно відсутнім не підлягає задоволенню, оскільки у поданій заяві не зазначено які власні права та інтереси такою заявою хоче захистити заявниця, не вказано для якої мети необхідно визнати вказану особу безвісно відсутньою та які заходи нею вживалися для його пошуку за останнім місцем роботи/проживання/реєстрації, чи вживалися вони взагалі. Крім того, просила врахувати суд, що в якості заінтересованої особи в заяві вказано відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, який є виконавчим органом Херсонської міської ради, проте не зазначено яких повноважень зачіпає дана заява, оскільки повноваження відділу визначені Статутом м.Херсона (затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 30.03.2018р. №1353) розповсюджуються на територію м.Херсона та не можуть розповсюджуватися на ОСОБА_3, який зареєстрований в Чаплинському районі, а тому даний відділ не є зацікавленою особою по даній справі.

Суд апеляційної інстанції за процесуальним законодавством на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі у справі у суді першої інстанції.

Отже, і з підстави незалучення належної заінтересованої особи в задоволенні заяви слід відмовити.

Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на надання нею достатніх доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свою заяву, оскільки вони спростовуються усіма матеріалами справи.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 24 квітня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська