КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 361/3423/17

номер провадження: 22-ц/824/4606/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року у складі судді Сердинського В.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради.

Позовна заява мотивована тим, що згідно рішення Великодимерської сільської ради Броварського району Київської області від 19 вересня 1997 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,10 га.

На підставі колективного звернення ОСОБА_4 та інших громадян від 14 квітня 2014 року головним державним інспектором Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області Завертайлом К.В. у присутності ОСОБА_2 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил по об'єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1. За результатами вказаної перевірки встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2, земельні ділянки належать громадянці ОСОБА_2

Вказувала, що під час проведення перевірки та відповідно до технічного паспорта, виданого КП КОР «Броварське Міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12 грудня 2012 року, встановлено, що в 1988-2006 роках ОСОБА_2 виконано будівельні роботи з будівництва житлового будинку (літ. «А-2»), сараю-гаражу (літ. «Б»), вбиральні (літ. «Д») по АДРЕСА_1. На суміжній межі земельних ділянок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виконуються роботи з влаштування огорожі (згідно плану меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 - по межі від «Б» до «В»). Порушень містобудівного законодавства під час проведення перевірки не виявлено. 25 квітня 2014 року за результатами перевірки було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Зазначала, що на її запит 07 квітня 2014 року Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області надала викопіювання з Генерального плану села Велика Димерка за 1997 рік та викопіювання зі схеми забудови села Велика Димерка за 1974 рік, на яких відсутній проїзд між земельними ділянками по АДРЕСА_1. Відповідно до довідки Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 1108 від 21 січня 2015 року за ОСОБА_2 згідно земельно-кадастрових даних значиться земельна ділянка площею 0,3500 га по АДРЕСА_1. Фактів самовільного зайняття земель загального користування чи земель запасу не виявлено.

Згідно рішення Великодимерської сільської ради Броварського району Київської області від 12 березня 2009 року вирішено під час виготовлення технічної документації по розробці генерального плану смт Велика Димерка передбачити наявність проїзду шириною 3 м між домоволодіннями АДРЕСА_1. Також землевпорядником ОСОБА_6 було складено акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки ОСОБА_2, яка знаходиться по АДРЕСА_1

Вказувала, що 17 березня 2017 року вона звернулась із заявою до відповідача, в якій просила надати акт погодження меж без вказаного в абрисі проїзду між домоволодіннями по АДРЕСА_1. 30 березня 2017 року Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області повідомила позивача, що вона вже отримувала акт погодження меж своєї земельної ділянки та, що видати акт погодження меж без вказаного проїзду не має можливості.

Зазначала, що згідно витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 15 квітня 2014 року комісія, розглянувши заяви мешканців стосовно прокладання проїзду між земельними ділянками по АДРЕСА_1, враховуючи пропозиції членів узгоджувальної комісії та факт відсутності згоди між суміжними землекористувачами, вирішила: так як запропонований проїзд має проходити через земельну ділянку ОСОБА_2, що перебуває у приватній власності, даний проїзд може бути прокладений або згідно рішення суду або за добровільної згоди ОСОБА_2 Оскільки земельна ділянки ОСОБА_2 покладена в базу некоректно (виходить на вул. Гоголівську, та накладається на земельну ділянку ОСОБА_4.), то комісією рекомендовано провести інвентаризацію даної земельної ділянки. Суміжним землекористувачам вказано на необхідність дотримуватись норм та правил добросусідства. У разі незгоди з висновком земельної комісії сторонам рекомендовано звернутись до суду.

Листом від 30 листопада 2016 року Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області повідомила позивача, що питання про передачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 буде розглянуто після прокладання проїзду між домоволодіннями по АДРЕСА_1, передбаченого Генеральним планом смт Велика Димерка. 13 березня 2017 року позивачу надійшов лист від Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про необхідність відновити вільний доступ мешканців до власних земельних ділянок шляхом відкриття проїзду між домоволодіннями АДРЕСА_1 у зв'язку із зверненнями жителів смт Велика Димерка, які не мають під'їздів до належних їм земельних ділянок між АДРЕСА_1 і озером Полівка.

Згідно витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 21 березня 2017 року комісія вирішила повторно вказати ОСОБА_2 на необхідність відновлення проїзду по вул.Гоголівській між житловими будинками № 64 та № 66 у зв'язку з неможливості доступу громадян до власних земельних ділянок. Великодимерській селищній раді рекомендовано прискорити роботу з оформлення права власності на землі комунальної власності (проїзд) по АДРЕСА_1.

Позивач зазначала, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 327 XV-VII від 08 грудня 2016 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт Велика Димерка» надано дозвіл Великодимерській селищній раді Броварського району Київської області в особі селищного голови ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1, між домоволодіннями за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 24 березня 2017 року комісія вирішила дозволити оформлення права власності на землі комунальної власності (проїзд) без підписів суміжних землевласників.

Рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 516 ХХVІІІ-VІ від 27 червня 2014 року «Про затвердження генерального плану селища Велика Димерка Броварського району Київської області» затверджено Генеральний план селища Велика Димерка Броварського району Київської області, розробленого державним підприємством «Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва», а також визнано таким, що втратив чинність Генеральний план села Велика Димерка, розроблений у 1997 році.

Вказувала, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року задоволено її позов до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та визнано незаконним і скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 25 вересня 2014 року №555 «Про скасування рішення сесії Великодимерської селищної ради».

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Управління Держземагентства у Броварському районі Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконними рішень сільської ради, визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, скасування їх державної реєстрації та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні проїздом, яким у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Також рішенням апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року визнано незаконним та скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району від 20 травня 2010 року № 545 у частині затвердження технічної документації по передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва за адресою АДРЕСА_1; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 10 березня 2011 року площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2

З урахуванням наведеного та посилаючись на те, що за рахунок частини належної їй земельної ділянки було віднесено земельну ділянку до комунальної власності територіальної громади в смт ВеликаДимерка, ОСОБА_2 просила визнати недійсним та скасувати рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 405 ХІХ-VІІ від 16 травня 2017 року про надання дозволу на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт Велика Димерка та визнати недійсним і скасувати рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 327 ХV-VІІ від 08 грудня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області №405 ХІХ-VІІ від 16 травня 2017 року про надання дозволу на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в селищі Велика Димерка Броварського району Київської області.

Визнано недійсним та скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 327 ХV-VІІ від 08 грудня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_2, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим що, оспорювані рішення № 327 ХV-VІІ від 08 грудня 2016 року та №405 ХІХ-VІІ від 16 травня 2017 року прийняті Великодимерською селищною радою в межах наданих їй повноважень та в інтересах жителів громади. Позивач не надала доказів, що цими рішеннями ради порушуються її права. Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року визнано незаконним та скасовано рішення Великодимерської селищної ради Броварського району від 20 травня 2010 року № 545 в частині затвердження технічної документації по передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 10 березня 2011 року площею 0,25 га, виданий на ім'я ОСОБА_2, а тому вважає, що у позивача відсутні суб'єктивні права на вказану земельну ділянку.

Треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, кожен окремо, подали відзиви на апеляційну скаргу, у яких зазначають, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження порушення її прав оспорюваними рішеннями Великодимерської селищної ради, оскільки рішенням апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року визнано недійсним державний акт ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1. Зовнішні межі земельної ділянки позивача належним інструментальним обміром не замірялись з винесенням їх в натуру. Просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що твердження в апеляційної скарзі про те, що позивач не є власником і користувачем земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, є помилковим, оскільки ця земельна ділянка знаходиться у користуванні позивача з 1988 року, що підтверджується актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель за 1988 рік, який є складовою частиною будівельного паспорту. На межі між її земельною ділянкою та земельними ділянками третіх осіб немає і ніколи не було проходу. Вказана межа ніколи не відносилась до земель загального користування. На цій межі стоїть капітальний паркан, який введений в експлуатацію та відповідає вимогами містобудівного законодавства. Вказує, що оспорюваними рішеннями селищної ради порушується її право власності на земельну ділянку. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оспорювані рішення Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про надання дозволу на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в селищі Велика Димерка та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), є незаконними, оскільки діючим та попереднім Генеральним планом селища не передбачено проїзд між спірними земельними ділянками і відповідні зміни до нього не вносилися.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПКУкраїни кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦКУкраїни).

Системний аналіз зазначених положень ЦК України та ЗК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що вирішуючи питання про недійсність рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючого документа на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення таким актом прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав - користування земельною ділянкою.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З наданого позивачем будівельного паспорту на будівництво індивідуального житлового будинку у АДРЕСА_1 вбачається, що згідно наказу по радгоспу «Великодимерський» від 16 листопада 1987 року №627 закріплено за ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва житлового будинку, що належала раніше її батьку.

Рішенням виконкому Великодимерської сільської ради народних депутатів від 30 листопада 1987 року «Про надання дозволу на забудову живого будинку» погоджено наказ радгоспу «Великодимерський» від 16 листопада 1987 року №627 про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва житлового будинку та вирішено просити виконком Броварської районної ради народних депутатів дозвіл на оформлення технічної документації на забудову житлового будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,15 га ОСОБА_2

Згідно рішення Броварської районної ради народних депутатів від 26 січня 1988 року №22 «Про індивідуальне житлове будівництво в населених пунктах району» дозволено виробничо-технічній групі при районному архітектору виготовлення та оформлення технічної документації на будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 у с.Велика Димерка по вул.Гоголівській на будівництво двоповерхового будинку, житловою площею 58,44 кв.м та господарських будівель для особистого підсобного господарства.

Згідно плану забудови садиби на земельній ділянці площею 0,15 га знаходяться житловий будинок та господарські будівлі по вул.Гоголівська у с.Велика Димерка, забудовник ОСОБА_2 Житловий будинок введений в експлуатацію 05 листопада 1991 року, що підтверджується актом державного приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 05 листопада 1991 року.

Згідно акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель представником районного архітектора на підставі рішення Броварської районної ради народних депутатів від 26 січня 1988 року №22 та у відповідності з проектом забудови земельної ділянки встановлено в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,15 га для будівництва жилого будинку і господарських споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1

По справі встановлено, що рішенням 29 сесії 5 скликання Великодимерської селищної ради Броварського району від 20 травня 2010 року № 545 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3 та земельну ділянку площею 0,1000 на для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5, що розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення селищної ради 10 березня 2011 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 на земельну ділянку площею 0,1000 на для ведення особистого селянського господарства.

Також встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи: Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Лендсервіс», скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії 5 скликання Великодимерської селищної ради Броварського району від 20 травня 2010 року № 545 у частині затвердження технічної документації по передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва по АДРЕСА_1, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 10 березня 2011 року площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № НОМЕР_3, що розташована по АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.43-50, 116-123, т.1).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Вказаним вище рішенням апеляційного суду Київської області встановлено, що ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 0,25 га для індивідуального житлового будівництва, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 10 березня 2011 року.

Акт від 26 січня 1988 року виносу в натуру меж земельної ділянки, наданої ОСОБА_2, стосується земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,15 га, а тому колегією суддів не взято до уваги при вирішенні позовних вимог щодо законності встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га, що була предметом спору.

Крім того, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» рішенням Великодимирської сільської ради Броварського району від 19 вересня 1997 року № 20 ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га по АДРЕСА_1, з них: 0,25 га для індивідуального будівництва, а 0,10 га для особистого підсобного господарства.

Матеріали справи не містять даних, що на підставі рішення Великодимерської сільської ради Броварського району від 19 вересня 1997 року №20 ОСОБА_2 отримала державний акт, якому передувало виготовлення технічної документації із землеустрою із винесенням в натуру меж її земельної ділянки та погодженням меж із сусідніми землекористувачами. Акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 28 жовтня 1997 року не містить даних про розмір земельної ділянки, що виділялась ОСОБА_2, відсутні дані про встановлення та погодження меж двох земельних ділянок площами 0,25 га та 0,10 га.

Разом з тим, із державного акта вбачається, що ОСОБА_2 отримала земельну ділянку площею 0,25 га на підставі рішення Великодимерської селищної ради Броварського району від 20 травня 2010 року № 545, а не на підставі рішенням Великодимирської сільської ради Броварського району від 19 вересня 1997 року № 20.

Тому наведені обставини відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином посилання ОСОБА_2 на те, що у її користуванні знаходиться земельна ділянка площею саме 0,25 га по АДРЕСА_1, що, на її думку, підтверджується актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель за 1988 рік, є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 327 ХV-VІІ від 08 грудня 2016 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт Велика Димерка» надано дозвіл Великодимерській селищній раді Броварського району Київської області в особі селищного голови ОСОБА_7 на розробку технічної документації щодо формування земель комунальної власності територіальної громади земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1, між домоволодіннями за адресою АДРЕСА_1 (а.с.27, т.1).

В подальшому рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 405 ХІХ-VІІ від 16 травня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Прийнято Великодимерською селищною радою у комунальну власність земельну ділянку площею 0,028 га по АДРЕСА_1. Присвоєно вказаній земельній ділянці кадастровий номер: НОМЕР_7 (а.с. 28, т.1).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначала, що на підставі оспорюваних рішень селищної ради до комунальної власності територіальної громади смт Велика Димерка була віднесена земельна ділянка площею 0,028 га по АДРЕСА_1 за рахунок частини належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази того, що на підставі оспорюваних рішень Великодимерської селищної ради прийнято у комунальну власність територіальної громади земельну ділянку площею 0,028 га по АДРЕСА_1 саме за рахунок частини земельної ділянки площею 0,15 га, на якій розташований житловий будинок та господарські будівлі позивача ОСОБА_2 та за рахунок належної їй земельної ділянки площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 і таких доказів позивач суду не надала, що є її процесуальним обов'язком відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України.

При цьому у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що суд сприяє сторонам у виконанні їх обов'язку подати свої докази. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_2 не зверталась до суду першої інстанції із клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи, хоча таке право було роз'яснено їй судом, що підтверджується протоколом судового засідання від 22 червня 2018 року (а.с.251-252, т.1). Також ОСОБА_2 не заявляла такого клопотання до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради за їх недоведеністю.

Суд першої інстанції у порушення вимоги ст.264 ЦПК України наведених вище вимог закону та обставин справи не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, наведені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області сплатила судовий збір у розмірі 2 881 грн 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 01 лютого 2019 року №19 (а.с.67, т.2). При цьому належний до сплати розмір судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі становив 1 920 грн 00 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 920 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Великодимерської селищної ради Броварського району Київської областісудовий збір у розмірі 1 920 грн 00 коп

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді