Справа № 450/3255/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1294/19 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року у справі за позовом ПАТ "ОСОБА_3 МКБ" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виселення,-

в с т а н о в и в:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Вказану ухвалу оскаржила відповідач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу на неї 28 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне провадження виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 копію оскаржуваної ухвали отримала 14 лютого 2017 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення а.с. 31).

Крім цього, 04 червня 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_11 подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 159).

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 була обізнана про існування справи в суді, проте, не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним на той час законодавством.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу більше ніж двох років з дня складення оскаржуваної ухвали, у матеріалах справи відсутні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відповідач ОСОБА_2 була обізнана про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи та відсутні докази виникнення обставин непереборної сили, вважаю, що у відкритті апеляційного провадженняу справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року слід відмовити.

Крім цього, слід зазначити, що вказаний висновок відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме п.п. 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) від 29 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 29 січня 2016 року, за якими Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Також, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_12 проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2016 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 17.04.2019 року.

Суддя Я.А. Левик