Справа № 297/616/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Кожух О. А., Куштана Б. П.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Пуканича Едуарда Володимировича, що діє від імені відповідачки ОСОБА_2, на рішення Берегівського районного суду від 14 вересня 2017 року, ухвалене суддею Гал Л. Л., по справі за позовом прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Берегівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи - Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства, ДП «Берегівське лісове господарство» та Косонська сільська рада, про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України пред'явила позов до Берегівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги мотивували тим, що ними встановлено незаконне надання у власність земель лісогосподарського призначення, які не можуть передаватися у приватну власність. Так, відповідно до розпорядження голови Берегівської РДА від 19.10.2012 року № 421 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,06 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за межами населеного пункту на території Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства. Дане розпорядження прийнято всупереч п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України, оскільки у приватну власність відповідачки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства передано землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до матеріалів проектної документації на спірну земельну ділянку, а саме викопіювання з плану землекористування Косонської сільської ради в розрізі землекористувачів з нанесенням розташування земельної ділянки, наміченої до надання у власність ОСОБА_2 для особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Косонської сільської ради, така розташована у контурі 818.

Вивченням стану дотримання земельного законодавства встановлено, що дана земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 7 філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств», які, на момент видачі оскаржуваного розпорядження, перебували в постійному користуванні цього державного підприємства.

Наведене підтверджуються ортофотопланом контуру 818, Актом інвентаризації земель лісового фонду сільгосппідприємств на території Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, затвердженого головою Берегівської районної ради у 2001 році, Таксаційним описом філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», розробленим та затвердженим у 2005 році при проведенні базового лісовпорядкування.

Зокрема, за даними польового обстеження (додаток № 1 до акту інвентаризації лісів) у контурі 818 обліковано 8,5 га земель лісового фонду, вкритих лісами (а.с.27-30).

Згідно з наявним таксаційним описом земельна ділянка у кварталі 7 філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» належить до оздоровчих ділянок лісів навколо оздоровчих та рекреаційних територій.

Погодження на вилучення та зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення у кварталі 7 Закарпатської області управлінням лісового господарства не надавалось.

До прийняття оскаржуваного розпорядження, земельна ділянка перебувала у державній власності у постійному користуванні філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» ДП «Закарпатське ОУЛАГ».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу цілісних майнових комплексів державних лісогосподарських підприємств до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України» № 584 від 03.07.2013 та на підставі акту прийому-передачі від 04.01.2016 року земельні ділянки філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» ДП «Закарпатське ОУЛАГ» передано у постійне користування ДП «Берегівське лісове господарство».

Однак, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення не була передана у постійне користування ДП «Берегівське лісове господарство», оскільки незаконно вибула з державної власності на підставі оскаржуваного розпорядження Берегівської РДА.

Таким чином, оскаржуване розпорядження про відчуження земельної ділянки площею 0,06 га, що перебувала в державній власності, та по факту належить до земель лісового господарства, прийнято Берегівською РДА з перевищенням повноважень, оскільки дозвіл на її вилучення не надавався.

Прокурор не був стороною у спірних правовідносинах і про наявність порушень та необхідність захисту інтересів держави у судовому порядку стало відомо під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000571, розпочатого 15.09.2016 року.

Зокрема, незаконність вилучення Берегівською районною державною адміністрацією та зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення у контурі 818 за межами населеного пункту Косоньської сільської ради вбачається із листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливсього господарства № 01/09-1983 від 28.11.16 року, матеріалів лісовпорядкування філії «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», отриманих у Департаменті екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (лист № 185/04 від 13.02.2017), матеріалів лісовпорядкування - плану обходу №3 філії «Береговодержспецлісгосп» Закарпатської області, отриманих під час допиту колишнього лісника ОСОБА_3 від 22.02.2017 року, допитом колишнього директора філії «Береговодержспецлісгосп» ОСОБА_4 від 22.02.2017 року.

Зважаючи на викладене, трьохрічний строк позовної давності пропущено прокуратурою з поважних причин, а тому просять його поновити. Крім того, просять визнати недійсним та скасувати розпорядження голови Берегівської РДА від 19.10.2012 року № 421 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.» і витребувати земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0, 06 га, вартістю 65 250 грн., яка розташована за межами населеного пункту с. Косонь Берегівського району із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України (Т.1, а.с.2-18).

Рішенням Берегівського районного суду від 14 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду та поновлено його. Визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Берегівської районної державної адміністрації № 421 від 19.10.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.». Витребувано земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,06 га, вартістю 65 250 грн., яка розташована за межами населеного пункту с. Косонь Берегівського району із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України. Вирішено питання про судові витрати (Т.1, а.с.163-171).

На це рішення адвокат Пуканич Е. В., що діє від імені відповідачки ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу. Зазначає, що не доведено належність земельної ділянки до лісового фонду та не доведено перебування цієї земельної ділянки в користуванні Берегівського лісового агропромислового господарства «ДП «Закарпатське ОУЛАГ». Крім того, прокуратурою пропущено строк позовної давності, а доводи щодо поважності причин пропуску строку є необґрунтованими та безпідставними. У зв'язку з цим адвокат Пуканич Е. В. просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.1, а.с.174-184).

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.20 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).

Згідно зі ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ст.ст.56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

При цьому згідно зі ст.3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Водночас у п.2 ст.5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об'єктом земельних правовідносин, то субєктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст. 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої ст. 164 ЗК України).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (п.13 ст.46 ЛК України).

Паралельно із земельним кадастром здійснюється облік лісів та ведеться органами лісового господарства державний лісовий кадастр на основі державного земельного кадастру (ч.2 ст 49 ЛК України). Державний лісовий кадастр включає: облік якісного і кількісного стану лісового фонду України; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; грошову оцінку лісів (у необхідних випадках); інші показники (ст. 51 ЛК України).

Згідно зі ст. 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст.8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

За ст. 13 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (ст. 27 ЛК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч.ч.2, 9 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1га для не лісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених ст.150 цього Кодексу.

За ст. 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об'єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов'язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з нормами ст.ст. 181-184, 202-204 ЗК України, законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про землеустрій», дані державного земельного кадастру це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Згідно з п.5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п.5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Дані висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постановах Верховного Суду України № 6-212цс14 від 24.12.2014 року, № 6-2510цс15 від 16.12.2015 року.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до розпорядження голови Берегівської РДА від 19.10.2012 року № 421 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,06 га за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за межами населеного пункту на території Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до матеріалів проектної документації на спірну земельну ділянку, а саме викопіювання з плану землекористування Косонської сільської ради в розрізі землекористувачів з нанесенням розташування земельної ділянки, наміченої до надання у власність ОСОБА_2 для особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Косонської сільської ради, така розташована у контурі 818.

Вивченням стану дотримання земельного законодавства встановлено, що дана земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення у кварталі 7 філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств», які, на момент видачі оскаржуваного розпорядження, перебували в постійному користуванні цього державного підприємства.

Наведене підтверджуються ортофотопланом контуру 818, Актом інвентаризації земель лісового фонду сільгосппідприємств на території Косонської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, затвердженого головою Берегівської районної ради у 2001 році, Таксаційним описом філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», розробленим та затвердженим у 2005 році при проведенні базового лісовпорядкування.

Зокрема, за даними польового обстеження (додаток № 1 до акту інвентаризації лісів) у контурі 818 обліковано 8,5 га земель лісового фонду, вкритих лісами (а.с.27-30).

Згідно з наявним таксаційним описом земельна ділянка у кварталі 7 філіалу «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс» належить до оздоровчих ділянок лісів навколо оздоровчих та рекреаційних територій.

Погодження на вилучення та зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення у кварталі 7 Закарпатської області управлінням лісового господарства не надавалось.

До прийняття оскаржуваного розпорядження, земельна ділянка перебувала у державній власності у постійному користуванні філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» ДП «Закарпатське ОУЛАГ».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про передачу цілісних майнових комплексів державних лісогосподарських підприємств до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України» № 584 від 03.07.2013 та на підставі акту прийому-передачі від 04.01.2016 року земельні ділянки філії «Берегівське лісове агропромислове господарство» ДП «Закарпатське ОУЛАГ» передано у постійне користування ДП «Берегівське лісове господарство».

Однак, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення не була передана у постійне користування ДП «Берегівське лісове господарство», оскільки незаконно вибула з державної власності на підставі оскаржуваного розпорядження Берегівської РДА.

Таким чином, оскаржуване розпорядження про відчуження земельної ділянки площею 0,06 га, що перебувала в державній власності, та по факту належить до земель лісового господарства, прийнято Берегівською РДА з перевищенням повноважень, оскільки дозвіл на її вилучення не надавався.

Крім того, дане розпорядження прийнято всупереч п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України, оскільки у приватну власність відповідачки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства передано землі лісогосподарського призначення.

За цих обставин місцевий суд обґрунтовано визнав недійсним та скасував розпорядження голови Берегівської РДА від 19.10.2012 року № 421 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2.», а земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0, 06 га, вартістю 65 250 грн., яка розташована за межами населеного пункту с. Косонь Берегівського району виребував із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Прокурор не був стороною у спірних правовідносинах і про наявність порушень та необхідність захисту інтересів держави у судовому порядку стало відомо під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000571, розпочатого 15.09.2016 року.

Зокрема, незаконність вилучення Берегівською районною державною адміністрацією та зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення у контурі 818 за межами населеного пункту Косоньської сільської ради вбачається із листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливсього господарства № 01/09-1983 від 28.11.16 року, матеріалів лісовпорядкування філії «Береговодержспецлісгосп» ГДСЛАП «Закарпатагроліс», отриманих у Департаменті екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації (лист № 185/04 від 13.02.2017), матеріалів лісовпорядкування - плану обходу №3 філії «Береговодержспецлісгосп» Закарпатської області, отриманих під час допиту колишнього лісника ОСОБА_3 від 22.02.2017 року, допитом колишнього директора філії «Береговодержспецлісгосп» ОСОБА_4 від 22.02.2017 року.

Зважаючи на викладене, трьохрічний строк позовної давності пропущено прокуратурою з поважних причин, а тому обґрунтовано судом першої інстанції поновлено.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Пуканича Едуарда Володимировича, що діє від імені відповідачки ОСОБА_2, - залишити без задоволення

Рішення Берегівського районного суду від 14 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді