Справа № 635/1530/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря- Кострової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, боржник ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3,-

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, відповідно до якого просить надати дозвіл на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: вул. Центральна, 22, с. Залиман, Балаклійський р-н, Харківська обл., де перебуває майно боржника ОСОБА_2 Посилається на те, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 55454142 з примусового виконання виконавчого листа № 635/1530/17, виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 32500 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.03.2017 року складає 880425 грн. В добровільному порядку боржником рішення суду не виконується. Зазначає про те, що в ході проведення аналізу майнового стану боржника встановлено, що йому на праві власності належить повітряне судно. Згідно заяви представника стягувача боржник постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 За цією ж адресою знаходиться й майно боржника, в тому числі самозбудований легкомоторний літак аматорської конструкції.

В судове засідання приватний виконавець не зявився, враховуючи негайність розгляду подання, що передбачено ч. 2 ст.439 ЦПК України, суд розглядає його за відсутності виконавця за наявними доказами.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання та додані в його обґрунтування докази, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 знаходиться на виконанні виконавчий лист № 635/1530/17, виданий 21.12.2017 р. Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 32500 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.03.2017 року складає 880425 грн., на підтвердження чого надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2017 р., ВП № 55454142

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимогами п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

З копії акта приватного виконавця від 18.10.2018 р., який міститься в матеріалах справи, вбачається, що потрапити на територію домоволодіння за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Залиман, вул. Центральна, б. 22, не вдається можливим у звязку з тим, що боржник ігнорує вимоги виконавця та не надає доступ до майна.

Однак, приватним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження того, що боржник проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 22, а також на підтвердження того, що вказане майно є його житлом, або належить йому на праві приватної власності.

Посилання приватного виконавця з приводу того, що за боржником на праві приватної власності зареєстровано повітряне судно, яка знаходиться за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Залиман, вул. Центральна, б. 22, - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду подання.

Надана приватним виконавцем на підтвердження цього акту копія постанови Верховного суду, яка роздрукована з ЄДРСРУ та у якій відсутні прізвища сторін не є підтвердженням права власності боржника на повітряне судно.

Крім того, згідно відповіді Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України за №12.1.16-13960-18 від 13.11.2018 р. зазначено про те, що у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за ОСОБА_2 повітряні судна не зареєстровані.

Також у відповіді зазначено про те, що від ОСОБА_2 надійшла заявка на реєстрацію повітряного судна. З метою встановлення можливості та умов експлуатації повітряного судна ВС-5А, зав. № 01 було проведено інспекторський огляд 04.10.2018 за адресою: вул. Центральна, 22, с. Залиман, Балаклійський р-н, Харківської області.

В наданій до суду копії заявки ОСОБА_2 на реєстрацію повітряного судна ВС-5А, останнім зазначено місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 7, кв. 35. Місцем огляду повітряного судна вказано: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Залиман, вул. Центральна, 22.

Доказів на підтвердження належності чи користування боржником приміщенням за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Залиман, вул. Центральна, 22, суду не надано.

Крім того, наданий акт приватного виконавця від 21.03.2019року, згідно якого при виїзді приватного виконавця за адресою м. Харків вул. Астрономічна б. 7 кв.35, двері квартири ніхто не відчинив. Також було встановлено, що у зазначеній квартири зі слів сусідки з квартири №34 боржник ОСОБА_2 не проживає. Сусідка зазначила, що в квартирі №35 проживає інша особа.

Однак, суд звертає увагу, що зазначений акт приватного виконавця було складено без участі понятих та в ньому відсутні відмітки про наявність/відсутність під час його складання: стягувача, боржника, понятих.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Приватний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання правопорушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що подання є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 18, 28 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 17.04.2019року.

Суддя Н.М. Бородіна