ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 641/4124/18

Провадження № 22-ц/818/1403/19

Категорія: захист прав споживачів

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року у складі судді Колодяжної І.М. , -

встановив:

22.06.2018року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» ( надалі за текстом - ПАТ «ПУМБ» або Банк ) , у якому просив стягнути на свою користь суму, у якості відшкодування матеріальної шкоди, 7 213,82 грн., та суму завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 19.10.2015 року через відповідний структурний підрозділ Банку були проведені платежі щодо сплати єдиного соціального внеску на суму 478,17 грн. та 1113,42 грн. на користь державної податкової інспекції.

Отримавши телефонне повідомлення від державної податкової інспекції про відсутність платежів, він звернувся до відповідача, який надав лист - підтвердження, що платежі були проведені.

В кінці березня 2018 року на адресу ОСОБА_1 надійшло рішення ДФС у Харківській області щодо накладення штрафних санкцій за несплату у 2015 році відповідних платежів до державного бюджету по сплаті єдиного соціального внеску. Сума санкцій склала 993,85 грн. та 6219,97 грн.

Підставою для нарахування штрафних санкцій було те, що платежі, які було здійснено через відділення відповідача не поступили на відповідні рахунки бюджету.

Листом від 02.05.2018 року відповідач повідомив, що грошові кошти не були зараховані до державного бюджету та залишилися у відповідача, також було запропоновано позивачу отримати повернуті грошові кошти.

Посилаючись на положення Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закон України «Про захист прав споживачів» зазначає, що незаконним діями відповідача йому завдана матеріальна шкода у розмірі 7 213,82 грн. та моральна шкода, яка полягає в його суттєвих стражданнях, у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд вирішив: стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 суму у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 7213,82 грн та моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн, всього на суму 10213,82 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також те, що позивачем не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 19.10.2015 року позивач звернувся до відділення №3 ПУМБ в м. Харків та надавши касиру реквізити ініціював переказ на суму 1 113,42 грн., згідно заяви на переказ готівки № 6820818 та на суму 478,17 грн., згідно заяви на переказ готівки № 6821979, правильність заповнення банком реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів позивач засвідчив своїм власноручним підписом.

23.10.2015 року ініційовані позивачем платежі були повернуті отримувачем Основьянською ОДПІ м. Харкова з коментарем: «уточніть рахунок отримувача».

З вимогою компенсувати суму штрафних санкцій та суму платежів ОСОБА_1 до Банку звернувся 02.04.2018 року, тобто через двадцять сім місяців, на яку листом від 02.05.2018 року Банк надав відповідь, в якій рекомендував позивачу звернутися до відділення Банку та отримати грошові кошти, а 22.06.2018 року позивач отримав грошові кошти, які повернулися 23.10.2015 року.

Суд першої інстанції не послався на жодну норму матеріального права на підставі якої, Банк зобов'язаний компенсувати позивачу суму матеріальної шкоди, не застосував до спірних правовідносин Інструкцію про ведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, відповідно до положень якої саме позивач несе повну відповідальність за правильність реквізитів на переказ грошових коштів.

Посилаючись на судову практику Верховного суду, зазначає, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату суми оподаткується у визначений законом строк, але позивач не скористався правом на оскарження в судовому порядку податкових повідомлень - рішень, а звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

При постановлені рішення, суд першої інстанції посилався на покази свідка - дружини позивача ОСОБА_4, незважаючи на те, що свідок має матеріально-правову зацікавленість за результатами розгляду справи, а її свідчення щодо дати телефонного дзвінка інспектора фіскальної служби відрізняються від тверджень позивача.

Також в матеріалах справи відсутній лист-підтвердження, що платежі були проведені та жодні проблеми щодо них відсутні, в наданій позивачем довідці зазначено про проведення платежів 19.10.2015 року згідно заяв на переказ готівки на суму 1113,42 грн. та 478,17 грн., також ця довідка не містить дати її видачі, що унеможливлює встановити коли саме вона була видана.

Щодо задоволення судом позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено наявність такої шкоди, а також, що Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, та передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у разі, якщо вона була заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) та не може розповсюджуватися на спірні правовідносини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідач повністю спотворює факти, щоб уникнути відповідальності, а тому вважає апеляційну скаргу безпідставною необґрунтованою, яку просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, а також письмові пояснення надані до суду апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, а його представник - адвокат Марцонь Д.Г., проти апеляційної скарги заперечував та підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасування із закриттям провадження за таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 19.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відділення №3 ПУМБ в м. Харків на підставі заяви про переказ готівки № 6820818 ініціював переказ готівки на суму 1113,42 грн з призначенням платежу «єдиний соціальний внесок за найм 36,8+3,6% за вересень 2015 від ОСОБА_1.» на рахунок отримувача Основ'янська ОДПІ Комінтернівський район та на підставі заяви на переказ готівки № 6821979 ініціював переказ готівки на суму 478,17 грн. з призначенням платежу ««єдиний соціальний внесок у розмірі 34,7 % за вересень 2015 від ОСОБА_1.» на рахунок отримувача Основ'янська ОДПІ м.Харкова (а.с. 30)

Відповідно до виписки з особового рахунку по прийнятим платежам від 23.10.2015 платежі за документами № №6820818 та №6821979 ,повернуті банку для уточнення рахунків отримувача ( а.с. 31).

Відповідно до рішень заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області № та №006291309 від 23.03.2018 відносно ОСОБА_1 застосовані штрафи за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у розмірі 6219,97 грн. та 993,85 грн.( а.с.10-11) .

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 сплачено штрафні санкції в суму 993,85 грн та 6219,97 грн. на рахунок Східної ОДПІ м. Харкова, що підтверджується квитанціями №№ 4 та 3 ( а.с. 13-14)

02.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до керуючого відділення №3 в м. Харкові ПАТ «ПУМБ» з заявою, в якій він просив надати відповідь за фактом повернення грошових коштів до банку та компенсувати нараховані штрафні санкції та суми платежів ( .с. 32-33).

Листом від 02.05.2018 року «ПУМБ» повідомив ОСОБА_1 , що грошові кошти зі сплати єдиного соціального внеску за документами №6820818 та №6821979 від 19.10.2018 року не надійшли на рахунок податкових органів через некоректне зазначення позивачем рахунків Основ'янської ОДПІ в м. Харкові ( а.с. 34)

22.06.2018 року грошові кошти в сумі 478,17 грн. та 1113, 42 грн. отримані ОСОБА_1, що підтверджується копіями квитанцій №6820818 та №6821979 від 22.06.2018 року.( а.с. 36, 38).

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, оскільки представником відповідача не доведено в судовому засіданні та не надано доказів того, що Банк приймав усі заходи для належного інформування позивача про не проведення платежів по сплаті єдиного соціального внеску.

Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи, до цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується позивачем, що заяви на переказ готівки містять підпис ОСОБА_1, банком переказ коштів здійснено на рахунки Основ'янської ОДПІ Комінтернівський район та Основ'янської ОДПІ м. Харків, саме такі, які було зазначено позивачем у заявах на переказ готівки.

З наданих позивачем доказів вбачається, що рішенням заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області № від 23.03.2018 року відносно фізичної особи підприємця (Далі - ФОП) ОСОБА_1 застосовані штрафи за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в сумі 860,49 грн. за період з 20.10.2015 року до 19.02.2018 року, нараховано пеню у розмірі 133,36 грн., а всього у розмірі 993,85 грн.

Відповідно до рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області № 006291309 від 23.03.2018 року відносно ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафи за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування в сумі 98,33 грн. за період з 21.06.2014 року до 04.07.2014 року та в сумі 5197,38 грн. за період з 21.10.2015 року до 19.02.2018 року, нараховано пеню у розмірі 924,26 грн., а всього у розмірі 6219,97 грн.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв'язку з реалізацією ОСОБА_1 встановленого законом обов'язку суб'єкта підприємницької діяльності по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, а відтак спір між ФОП ОСОБА_1 і ПАТ «ПУМБ», згідно положень пункту 2 частини 1 статті 4 та статті 20 ГПК України, має вирішуватися у господарському суді.

Згідно частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки матеріали даної справи свідчать про спір між ФОП ОСОБА_1 і ПАТ «ПУМБ» апеляційний суд згідно п.4 ч.1 ст.374 та ч.1 ст.377 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ч.1 ст.377, ст.ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина