Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2694/18

Провадження № 2/126/236/2019

"19" квітня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради про встановлення факту перебування на утриманні, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Красносілка Бершадського району Вінницької області померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилася спадщина, до якої входить земельна частка площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка по справі. Інших спадкоємців до майна померлої немає, що підтверджується довідкою виконкому Красносільської сільської ради.

Спадкодавець ОСОБА_3 працювала в місцевому колгоспі, займалась підсобним господарством. Не дивлячись на те, що до дня смерті ОСОБА_3 була прописана в АДРЕСА_1, вона фактично декілька років проживала з позивачкою в АДРЕСА_2. А починаючи із травня 1995 року по день смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 постійно проживала з ОСОБА_1 Вона допомагала позивачці по господарству, отримувала пенсію, вирощувала урожай на своїй присадибній ділянці і ОСОБА_1 фактично із своїми неповнолітніми дітьми знаходилась на її утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивач як єдиний спадкоємець, фактично прийняла усе спадкове майно. Про право на земельну частку (пай) вона дізналась тільки в 2018 році у Красносільській сільській раді.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальних органів про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на право на земельну частку (пай). Разом з тим, згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що нею не надано відповідних доказів про перебування на утриманні спадкодавця.

Крім того, при видачі сертифікату ОСОБА_3 Бершадською РДА було допущено помилку в написанні її імені, а саме, замість імені "ОСОБА_3" вказано "ОСОБА_3". Допущена помилка позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач ОСОБА_1 надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача Красносільської сільської ради - Пустовіт І.Я. надав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Красносілка Бершадського району Вінницької області померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією актового запису про смерть, складеного виконавчим комітетом Красносільської сільської ради №2 від 02.01.1997 року. Після її смерті залишилася спадщина, до якої входить земельна частка (пай), що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 по Красносільській сільській раді Бершадського району Вінницької області, що був виданий згідно розпорядження Бершадської районної державної адміністрації №259 від 30.09.1996 року. Відповідно до розпорядження Бершадської РДА Вінницької області від 06.02.2003 року №46 розмір земельної частки (паю) змінено на 2,35 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) по Красносільській сільській раді з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01.01.2018 року становить 72715 грн., а на день смерті спадкодавця станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 становила 15162 грн.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка по справі. Інших спадкоємців до майна померлої немає, що підтверджується довідкою виконкому Красносільської сільської ради №373 від 08.05.2018 року.

Не дивлячись на те, що до дня смерті ОСОБА_3 була прописана в АДРЕСА_1, вона фактично декілька років проживала з позивачкою в АДРЕСА_2. А починаючи із травня 1995 року по день смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 постійно проживала з ОСОБА_1 Вона допомагала позивачці по господарству, отримувала пенсію, вирощувала урожай на своїй присадибній ділянці і ОСОБА_1 фактично із своїми неповнолітніми дітьми знаходилась на її утриманні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивач як єдиний спадкоємець, фактично прийняла усе спадкове майно. Про право на земельну частку (пай) вона дізналась тільки в 2018 році у Красносільській сільській раді.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріальних органів про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на право на земельну частку (пай). Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №430/02-31 від 17.07.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що нею не надано відповідних доказів про перебування на утриманні спадкодавця.

Крім того, при видачі сертифікату ОСОБА_3 Бершадською РДА було допущено помилку в написанні її імені, а саме, замість імені "ОСОБА_3" вказано "ОСОБА_3". Допущена помилка в частині персональних даних при видачі сертифікату ОСОБА_3 також позбавляє мене можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно актового запису про смерть №2 від 02.01.1997 року на ОСОБА_3, який складено виконкомом Красносільської сільської ради Бершадського району і який є на даний час головним документом, що посвідчує персональні дані, дійсно значиться ОСОБА_3.

ОСОБА_3 із дня народження і до виходу на пенсію проживала на території Красносільської сільської ради і працювала в місцевому КСП «МИР».

Згідно інформації Красносільської сільської ради (довідка №409 від 17.05.2018 року) інших осіб із тотожним прізвищем, іменем та по батькові згідно погосподарських книг, а також осіб, які були включені в список, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю по колишньому КСП «Мир» с.Красносілка, як ОСОБА_3 не значиться.

Вказані вище факти свідчать про те, що при видачі Бершадською РДА сертифіката НОМЕР_2 була допущена помилка в написанні персональних даних ОСОБА_3, а саме, замість імені ОСОБА_3, вказано ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт перебування позивача на утриманні у спадкодавця та факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документу знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Факти встановлюються для оформлення позивачем спадкових прав.

Однак вимога позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

Із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину.

Відповідно до положень ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Позивач стверджує, що підставою для звернення до суду для захисту свого права стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують факт перебування спадкоємця на утриманні у ОСОБА_1 та розбіжності в написанні імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на земельну ділянку.

Зміст постанови нотаріуса, а також заявленого позивачем спору не дає підстави для висновку про наявність спору між спадкоємцями стосовно спадщини, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є виключно відсутність доказів на підтвердження факту перебування спадкоємця на утриманні у ОСОБА_1 та розбіжності в написанні імені спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на земельну ділянку.

В п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

В листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику з розгляду цивільних справи про спадкування» роз'яснив, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини. Судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч.2 ст.1270, ст.1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Всупереч наведеному позивачем не доведено, що у неї існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому (нотаріальному) порядку після надання нотаріусу усіх необхідних документів, зокрема рішення суду про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статті 12, 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність факту порушення, невизнання або оспорювання права позивача на спадкування після смерті ОСОБА_3 на час звернення до суду з даним позовом, позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 229, 264, 265, 273, 268, 315 ЦПК України, ст. 1216,1264 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з травня 1995 року проживала разом з ОСОБА_3 по день її смерті по ІНФОРМАЦІЯ_3 і перебувала на її утриманні.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Красносілка Бершадського району Вінницької області, актовий запис про смерть №2 від 02.01.1997 року сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах згідно розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 30.09.2018 року №259, реєстраційний номер №2009 і відповідно до розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 06.02.2003 року №46 розмір земельної частки (паю) змінено на 2,35 в умовних кадастрових гектарах.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Губко