Ухвала

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 208/5423/18

провадження № 61-1936ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня

2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Приватного підприємства «Світлана-2000», треті особи: ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-97», Кам'янський Відділ поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Верхньодніпровський Відділ поліції Жовтоводського Відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, Приватного підприємства «Світлана-2000» (далі - ПП «Світлана-2000») про поділ майна подружжя.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення її порушених чи оспорюваних інтересів, просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна - будівлі кафе, загальною площею 148,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ПП «Світлана-2000».

Короткий зміст судових рішень попередніх інстанцій

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на об'єкти нерухомого майна, що зареєстроване за ПП «Світлана-2000», а саме на 98/100 частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2; будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1; 21/50 частки торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачка звернулася до суду з позовом про поділ нерухомого майна, придбаного сторонами в період шлюбу, а у разі задоволення її позову, виконання судового рішення можливе лише шляхом виділення їй частини цього майна. Ураховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити у подальшому виконання можливого судового рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення будь-яких дій щодо цього майна.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ТОВ Ніка-97» задоволено. Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2018 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову, взяв до уваги лише інтереси позивача, тоді як вжитими заходами забезпечення позову порушуються інтереси інших осіб. Всупереч положенням цивільно-процесуального законодавства, заявник недостатньо обгрунтувала припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а відтак суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, в якій заявник просила скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року, і залишити в силі ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 вересня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що її подано з пропуском строку на касаційне оскарження, не надано належних доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови, та не зазначено третю особу. Надано заявнику строк для усунення вказаних недоліків до 20 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У березні 2019 року на виконання вимог указаної ухвали суду, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції з зазначенням усіх учасників справи. На підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником додано копію конверту, направленого з апеляційного суду та роздруківку з веб-сайту Укрпошта, з якого убачається, що копію оскаржуваної постанови заявник отримала 24 січня 2019 року.

Ураховуючи наведені заявником обставини, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від

26 грудня 2018 року підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу районного суду, не зазначив чіткої підстави для її скасування та відмови у задоволенні заяви. Також, не зазначив, які саме норми процесуального права були порушені судом першої інстанції. Крім того, судом не було враховано, що ОСОБА_7 та ТОВ «Ніка-97» не є власниками спірного майна ПП «Світлана-2000», а тому їх інтереси не порушені.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що вжитими заходами забезпечення позову порушуються інтереси інших осіб. Суд першої інстанції у порушення вимог цивільно-процесуального законодавства належно не обгрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, у наведений вище спосіб, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, постанова Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального і процесуального права судом апеляційної не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Приватного підприємства «Світлана-2000», треті особи: ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-97», Кам'янський Відділ поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Верхньодніпровський Відділ поліції Жовтоводського Відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про поділ майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник