Справа № 708/412/19
Номер провадження № 2/708/134/19
У Х В А Л А

17 квітня 2019 року

Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Ткаченко С.Є., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богданова гора" про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20.03.2019 року.

Дана заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, де зазначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судячи з матеріалів позову, документ про сплату судового збору позивачкою не доданий, а її посилання на п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, є помилковим.

Так, п 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях».

До аналогічного правового висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Отже, позовна заява про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір, - 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2019 року в Україні прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в сумі 1921 гривень, а 0,4 розміру від вказаної суми становить 768,40 гривень.

Виходячи з цього та враховуючи, що позивачкою одночасно заявлено дві вимоги майнового характеру щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, від сплати якої вона звільнена на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка повинна сплачуватися окремо.

Крім того дана заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якою передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, позивачка просить витребувати у відповідача довідку про доходи за період з 01.01.2019 року по 20.03.2019 року, довідку про середній заробіток та наказ про звільнення її з роботи, посилаючись на те, що зазначені документи відповідач в добровільному порядку на її вимогу не надав.

Разом з тим, судячи з доданого позивачкою до матеріалів позову листа, остання звернулась до відповідача з вимогою про надання вище зазначених документів 13.04.2019 року і цього ж дня направила до суду вказаний позов, що слідує з штампу на конверті.

Зазначена обставина свідчить про передчасність заявленого позивачкою клопотання, оскільки належних та допустимих доказів про неможливість отримання вказаних документів останньою суду не надано.

При цьому слід відмітити, що у випадку неможливості надання вище вказаних доказів відповідачем, позивачка має право звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів, як це передбачено нормами ст. 116 ЦПК України.

Таким чином, вважаю необхідним надати позивачці строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею ухвали, та сплати судового збору, надання необхідних доказів чи звернення до суду із заявою про забезпечення доказів, а дану позовну заяву залишити без руху.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 185 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Богданова гора" про стягнення заробітної плати залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя