ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/229/19

провадження № 22-ц/4809/756/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Чельник О.І., Черненка В.В.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області у складі судді Адаменко І.М. від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2018 року, залишеного без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року, розірвано договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 6,9497 га, яка розташована на території Рощахівської сільської ради Кіровоградської області, укладеного 02 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 .

При цьому вказував, що відповідач не працює, рахунків у банківських установах не має, транспортних засобів чи іншого майна, окрім зазначеної земельної ділянки, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення з неї коштів в розмірі 200 000 грн.

Посилаючись на ці обставини, просив накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПКУкраїни).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення коштів в розмірі 200 000 грн. за розпискою від 23.07.2011 року.

У заяві позивач просить накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , при цьому позивач не зазначив на яке саме майно необхідно накласти арешт, а також вартість цього майна, що важливо для визначення для визначення співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову заявленим вимогам.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.05.2019 року.

Головуючий:

Судді: