Дата документу 15.04.2019 Справа № 554/8386/17
Провадження №2/554/324/2019
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Плаксюк І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Шевченківської районної у м.Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 27 листопада 2014 року, на підставі якого гр.ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул.Глобинська, 32 площею 799 кв.м. для ведення садівництва; визнати протиправним та скасувати рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради (VI скликання шістдесят перша сесія) від 29.09.2015 року, на підставі якого гр. ОСОБА_4 затверджено технічну документацію та передано у власність гр.ОСОБА_4 земельну ділянку по вул.Глобинська, буд.32, площа якої відповідно до технічної документації, виготовленої ТОВ НВІ «Земресурс», становить 799 кв.м. для ведення садівництва, кадастровий номер :17:001:0779.

Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що 31.03.2016 року під час розгляду цивільної справи №554/10279/15-ц позивачу стало відомо про те, що гр. ОСОБА_4 отримав рішення Октябрської районної ради від 29 вересня 2015 року «Про передачу у власність» земельної ділянки площею 0,0799 га, розташованої за адресою: м.Полтава, вул.Глобинська, 32, кадастровий номер :17:001:0779. Даним рішенням було затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площа якої відповідно до технічної документації, виготовленої ТОВ НВІ «Земресурс» становить 799 кв.м., для ведення садівництва, кадастровий номер :17:001:0779. Зобовязано ОСОБА_4 звернутися в геодезичну організацію з приводу винесення в натуру меж земельної ділянки. Провести державну реєстрацію права на земельну ділянку в порядку визначеному чинним законодавством, стати на облік в державній податковій інспекції в м.Полтаві.

Позивач вважає вказане рішення незаконним, протиправним та таким, що суперечить постанові Октябрського районного суду м.Полтави від 01.03.2013 року та ухвалі ВАСУ від 09.10.2014 року по справі №1622/16083/2012. Даними судовими актами встановлено, що між будинками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 весь час до моменту приватизації існував проїзд і виконавчий комітет Октябрської районної у м.Полтаві ради порушив ст.83 ЗК України, оскільки передав у приватну власність фізичної особи проїзд.

Посилаючись на те, що обставини, встановлені судовим рішенням у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, а також ч.2 ст.19 Конституції України зазначає, що пунктом а) ч.3 ст.83 ЗК України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів, зокрема, проїзди. ОСОБА_5 є власником 1/2 частини житлового будинку №28 по вул.Глобинській в м.Полтаві, а сусідом є гр.ОСОБА_4, який проживає в житловому будинку №32 по вул.Глобинській. Між зазначеними будинками весь час був проїзд, яким постійно користувався для заїзду у свій двір через другі ворота до території літнього гаражу ОСОБА_5 Проте, не зважаючи на існування вище зазначених судових актів ОСОБА_4 добровільно не приводить земельну ділянку у попередній стан, не відновлює межі проїзду, у звязку з чим порушує вищезазначені рішення судів та права ОСОБА_5 Також земельна ділянка, яка знову передана ОСОБА_4 є тією самою ділянкою, державний акт щодо якої було визнано недійсним та скасовано рішенням суду. Окрім того, навіть не було змінено кадастровий номер, не винесено межі в натурі, гр.ОСОБА_4 не погоджував межі із суміжними землекористувачами та не виносив їх в натурі, чим порушив ЗК України, а також покладені на нього обовязки.

Беручи до уваги викладене, керуючись ч.ч.1, 2 ст.116, ч.3 ст.152 ЗК України, позивач вважає, що Октябрська районна рада прийняла рішення від 29.09.2015 року всупереч встановленим обставинам та з порушенням права суміжних землекористувачів, у звязку з чим дане рішення є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

26 жовтня 2017 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.14).

На підставі розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м.Полтави №2781 від 22.11.2018 року вказану цивільну справу №554/8386/17 у звязку із закінченням повноважень судді Шевської О.І. за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та відповідно до протоколу від 22.11.2018 року передано для подальшого розгляду судді Андрієнко Г.В. (а.с.212-213 т.1).

23 листопада 2018 року ухвалою суду прийнято справу до провадження (а.с.214-215 т.1).

20 лютого 2019 року третьою особою ОСОБА_4 заявлено відвід головуючому судді Андрієнко Г.В. (а.с.1-3 т.2).

20 лютого 2019 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до вирішення заявленого відводу (а.с.9-10 т.2).

21 лютого 2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді відмовлено (а.с.13 т.2).

Відповідач із позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Зазначає, що спір між ОСОБА_7 та ОСОБА_4З.О. з приводу спірної земельної ділянки вже неодноразово розглядався судами різних інстанцій. Так, ОСОБА_5 звертався до суду з приводу оскарження рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради №590 від 11.12.2007 року щодо надання дозволу гр.ОСОБА_4З.О. на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо скасування документів, що посвідчують право власності або право оренди на земельну ділянку площею 799 кв.м. з цільовим призначенням «для ведення садівництва» по вул.Глобинській, 32 в м.Полтаві та усунення перешкод ОСОБА_5 в користуванні даним проїздом, та згідно рішень судів від 26.01.2012 року та від 04.12.2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 було відмолено. Звертав увагу на те, що згідно листа заступника начальника управління з питань містобудування та архітектури виконкому Полтавської міської ради від 11.09.2009 року рішення Октябрського райвиконкому м.Полтави №590 від 11.12.2007 року прийняте з врахуванням акту погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами від 29.08.2007 року, на котрому міститься підпис ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вважає, що відповідач при постановленні аналогічного оскаржуваного рішення від 27.11.2014 року про дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на ту саму земельну ділянку брав до уваги зазначені рішення, оскільки факт захоплення території спільного користування проїзду і порушень прав гр.ОСОБА_5 не було встановлено взагалі. Крім того, вважає, що ОСОБА_4З.О. повторно звернувся із зазначених питань до відповідача, оскільки питання передачі земельної ділянки відносяться саме до повноважень відповідної ради, а не виконавчого комітету, а тому такі дії не суперечать ухваленим попереднім рішенням. А тому рішення, прийняті Октябрською районною у м.Полтаві радою в порядок і спосіб, передбачений Конституцією і законами України, всі порушення, на які вказує позивач, не заслуговують на увагу, оскільки вони вже були предметом розгляду судами різних інстанцій і з того час нові обставини не зявились. Отже, на переконання відповідача, позовні вимоги є безпідставними, оскільки відсутні будь-які факти, підтверджуючі неправомірність прийнятих рішень та підстави для їх скасування відсутні. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.51-53 т.1).

Від представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 01.03.2013 року було встановлено наявність проїзду між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердив факт існування даного проїзду між суміжними земельними ділянками, крім того, сам Махмудов у своїх поясненнях також підтвердив факт існування проїзду між спірними земельними ділянками. Проте під час оформлення права власності Махмудов збільшив площу своїх земельних ділянок на 67 кв.м. за рахунок відведення у його власність проїзду. Крім того, наявність проїзду підтверджується державними актами на землю, висновком судової земельно-технічної експертизи та іншими доказами. Відповідач на підтвердження того, що спірна земельна ділянка не відносилась до проїзду, доказів не надав. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що рішення Шевченківської районної у м.Полтаві ради від 27.11.2014 року та від 29.09.2015 року підлягають скасуванню (а.с.159-165 т.1).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник проти задоволення позову заперечували, вказавши, що здійснив всі необхідні дії для прийняття ділянки у власність, та діяв у відповідності до чинного законодавства України, всі необхідні документи, погодження у нього є, та районною радою прийнято законні рішення, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також доводи сторони відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням пятдесят другої сесії VI скликання Октябрської районної у м.Полтаві ради від 27 листопада 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» надано гр.ОСОБА_4 мешканцю м.Полтава ОСОБА_8, 8, кв.44, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по вул.Глобинська, 32, площею 799 м2 для ведення садівництва; зобовязано ОСОБА_4: звернутись у геодезичну організацію з приводу виготовлення технічної документації із землеустрою на вказані земельні ділянки; в термін до 01.12.2015 року подати на затвердження технічну документацію в порядку, встановлену діючим законодавством; стати на облік у державній податковій інспекції у м.Полтаві (а.с.55, 76 т.1).

Рішенням шістдесят першої сесії VI скликання Октябрської районної у м.Полтаві ради від 29 вересня 2015 року «Про передачу у власність земельних ділянок» затверджено технічну документацію та передано у власність гр.ОСОБА_4 мешканцю м.Полтава ОСОБА_8, 8, кв.44, із земель комунальної власності земельну ділянку по вул.Глобинська, 32, площа якої відповідно до технічної документації, виготовленої ТОВ НВІ «Земресурс», становить 799 м2 для ведення садівництва, кадастровий номер :17:001:0779; встановлено обмеження прав на земельну ділянку та сервітути згідно з висновками управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради та головного управління Держземагенства України у Полтавській області; цим же рішенням було зобовязано гр.ОСОБА_4: звернутися в геодезичну організацію з приводу винесення в натуру меж земельної ділянки; провести державну реєстрацію права на земельну ділянку в порядку, визначеному чинним законодавством; стати на облік в державній податковій інспекції в м.Полтаві (а.с.56 т.1).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 земельна ділянка площею 0,0799 га, державну реєстрацію якої здійснено 1 листопада 2011 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 68-71 т.1).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 01 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2014 року, рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 31 серпня 2010 року № 380, відповідно до якого ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0799 га скасовано; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 139933 площею 0,0799 га, розташованої за адресою: м.Полтава, вул.Глобинська, 32, який наданий громадянину ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 31 серпня 2010 року № 380; скасовано запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 72 від 29 жовтня 2010 року про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 139933 площею 0.0799 га, розташованої за адресою: м.Полтава, вул.Глобинська, 32 (а.с.6-7, 8-9 т.1).

Як вбачається, вказаною постановою суду було встановлено наявність проїзду між житловими будинками по вулиці Глобинській № 28 та № 32 в м.Полтаві (а.с.6 т.1).

Крім того, факт існування вказаного проїзду підтверджується також висновком судової земельно-технічної експертизи № 6 від 27 квітня 2017 року, складним судовим експертом ОСОБА_9, відповідно до якого на основі результатів аналізу вихідної проектної та інвентаризаційної документації, аналізу фактичного та ретроспективного користування земельними ділянками експерт дійов висновку, що у кварталі садибної забудови, обмеженого вул.Глобинською, вул.Леоніда Бразова та вул.Краєвидною, була наявна дорога основний внутрішньо квартальний проїзд довжиною близько 120 м та розїзний майданчик, у тому числі між фактичною земельною ділянкою м.Полтава, вулиця Глобинська, 28 та фактичною земельною ділянкою м.Полтава, вулиця Глобинська, 32. Вказані проїзд та майданчик в результаті обєднання сусідніх земельних ділянок фактично були ліквідовані до 26 березня 2007 року. В результаті відсутності вказаного проїзду відсутній окремий вїзд та вхід до земельної ділянки за адресою м. Полтава, вулиця Глобинська, 32-а (а.с.166-179 т.1).

Надаючи оцінку правомірності зазначених вище рішень Октябрської районної у м.Полтаві ради, які оскаржуються позивачем, суд вважає, що вони були прийняті з порушенням вимог ст.ст. 9, 15, 21, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст.ст. 83, 158 Земельного кодексу України, п.п.2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відповідно до яких закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Так, під час прийняття оскаржуваних рішень зазначених вимог законодавства дотримано не було, про що свідчить надання ОСОБА_4 при зверненні до Октябрської районної у м.Полтаві ради разом із заявами про виділення земельної ділянки документів, які були покладені в основу при прийнятті попереднього рішення виконавчого комітету районної ради, яке в подальшому було скасовано судом (а.с.7, 59, 61, 62-63, 64, 65-66, 67, 72-97 т.1).

Разом із тим, наданий ОСОБА_4 акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 17 серпня 2015 року не містить підписів суміжних землекористувачів, в той час як посилання на їх присутність в ньому зазначено (а.с.82-84 т.1).

Нормами статей 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений чч.6-9 ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Пунктом «а» ч.4 статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до обєктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Згідно з ст.14 вказаного Закону передбачено, що обєкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, місцевих правил забудови, інших вимог, передбачених законодавством.

Однак, під час прийняття спірних рішень відповідачем було порушено право на користування проїздом між житловими будинками по вул.Глобинській №28 та №32 у м.Полтаві, оскільки пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право користуватись обєктами благоустрою населених пунктів.

Суд звертає увагу на те, що у субєкта владних повноважень при прийнятті оскаржуваних рішень за наявності зазначених порушень закону були відсутні підстави для їх прийняття, а тому за вказаних обставин такі рішення слід вважати протиправними.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За нормами ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.16 ч.2 п.4 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 152 Земельного кодексу України закріплено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Нормами ст.153 Земельного кодексу України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, ОСОБА_5 є власником 1/2 частини житлового будинку №28, розташованого на земельній ділянці по вул.Глобинській в м.Полтаві (а.с.10 т.1), а його сусідом є гр.ОСОБА_4, який проживає в житловому будинку №32 по зазначеній вулиці, та проїздом між вказаними будинками позивач постійно користувався для заїзду в свій двір до території літнього гаражу.

Не зважаючи на наявність судових рішень, межі проїзду не відновлені, земельну ділянку ОСОБА_4 у попередній стан не приводить, у звязку з чим порушуються права ОСОБА_5

Крім того, державний акт на вказану земельну ділянку було раніше судом визнано недійсним (а.с.6-7, 8-9), проте її знову передано ОСОБА_4З.О., при цьому не було змінено кадастровий номер, не винесено межі в натурі, не погоджено із суміжними землекористувачами.

Зважаючи на викладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони підтверджені належними і допустимими доказами у їх сукупності протягом розгляду справи.

Заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а дії відповідача щодо прийняття оскаржуваних рішень вчинені всупереч визначених за ним повноважень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.19 Конституції України, ч.3 ст.83, ст.116 , ст.152 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до Шевченківської районної у м.Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтаві ради від 27.11.2014 року, на підставі якого ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул.Глобинська, 32 площею 799 кв.м. для ведення садівництва.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківської (Октябрської ) районної у м.Полтаві ради від 29.09.2015 року, на підставі якого ОСОБА_4 затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку по вул. Глобинська, 32 площа якої відповідно до технічної документації виготовленої ТОВ НВІ « Земресурс» становить 799 кв.м. для ведення садівництва, кадастровий номер :17:001:0779.

Стягнути з Шевченківської районної у м.Полтави на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 1280 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Полтавського апеляційного суду або через Октябрський районний суд м. Полтави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_5, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

відповідач: Шевченківська районна у м.Полтаві рада, , місцезнаходження за адресою: вул.Івана Мазепи, буд.30, м.Полтава;

третя особа: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

третя особа: ОСОБА_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено;

Повне судове рішення складено 24 квітня 2019 року.

Суддя Г.В. Андрієнко