Провадження № 2/161/94/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення сплати аліментів

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, через ріст цін, суттєве збільшення прожиткового мінімуму, відповідач сплачує аліменти невчасно та має заборгованість. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в розмір 3150 грн. та додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2920 грн. Крім того, просить суд збільшити розмір аліментів з 700 грн. щомісячно на дитину на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні позивач та відповідач подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала із зазначених підстав, відповідач не заперечував проти задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Згідно ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.11.2012 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривні.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. А згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Збільшуючи розмір стягуваних аліментів до 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), суд виходить з того, що батьки повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Так, судом досліджено довідки про розвиток та догляд за здоровям дитини ОСОБА_5 /а.с.11-15/.

Згідно до ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово.

Судом досліджено письмові документи, які підтверджують понесені позивачкою додаткові витрати, у звязку з придбанням спеціального спортивного одягу, захворюванням дитини, що становить 5840 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 2920 грн. (5840/2).

Відповідно до ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Виходячи з вимог ч.1 ст.185 СК України до додаткових витрат відносять витрати повязані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.

Вважаючи те, що позивач на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, а також у звязку з рівністю обовязків батьків по утриманню дітей до їх повноліття, що передбачено ч.2 ст. 51 Конституцією України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" суд приходить до висновку про необхідність стягнення половини додаткових витрат в розмірі 2920 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії довідки-розрахунку по АСВП №51372254 від 13.12.2018 року, борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на листопад 2018 року складає 4200 грн. (а.с.8-9).

Відповідно до ч.4 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем.

Частиною першою статті196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи викладене та обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3150 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів, що визнав відповідач.

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.141, 180, 184, 192, 195, 196 СК України, ст.ст. 7, 8, 10, 18, 76, 82, 137, 141, 206, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 700 грн. на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму,починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 3150 грн. (три тисячі сто пятдесят грн..).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2920 грн. (дві тисячі девятсот двадцять грн..).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1 в дохід держави 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн.. 40 коп.) судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивачем у справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН 314321721, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2019 року.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк