ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8216/18 Номер провадження 22-ц/814/866/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Ряднина І.В.,

з участю адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2018 року

за заявою представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, виконавчого комітету Полтавської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання приватизації житлового приміщення недійсною,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, виконавчого комітету Полтавської міської радипро визнання недійсною приватизації житлового приміщення за адресою: м.Полтава, вул. Героїв Сталінграда, 34/24ААДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 30.01.2019 року до участі у справі залучено співвідповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7

Представник позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохала вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: м. Полтава вул. Г.Сталінграду 34/24а корп.1 кв. 263. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири за адресою: м. Полтава, вул. Г.Сталінграду, 34/24аАДРЕСА_2.

ОСОБА_6 посилалася на те, що з метою недопущення незаконного відчуження вищевказаної квартири, враховуючи те, що у спірну квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були вселені та зареєстровані там без додержання вимог житлового законодавства та введенням в оману працівників органів місцевого самоврядування щодо факту реєстрації місця проживання ОСОБА_8 у спірній квартирі. Так, ними було надане заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави, що не набрало законної сили, а згодом було скасоване Апеляційним судом Полтавської області. На підставі подання цих завідомо недостовірних відомостей була здійснена незаконна приватизація спірної квартири. З огляду на недобросовісну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_7 щодо введення в оману уповноважених осіб органів місцевого самоврядування, заявник вважала, що ними може бути здійснено відчуження на користь інших осіб спірної квартири, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2018 року заяву представника ОСОБА_6 задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: м. Полтава вул. Г.Сталінграду, 34/24аАДРЕСА_3.

До набрання чинності рішенням у справі накладено заборону на відчуження щодо квартири за адресою: м. Полтава вул. Г.Сталінграду, 34/24аАДРЕСА_3.

Виконання ухвали доручено Управлінню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, нотаріусу який діє як державний реєстратор.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4, не погодившись з ухвалою суду, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі. Вважає ухвалу незаконною, такою, що постановлена судом з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, посилається на те, що сама заява не відповідала вимогам закону, оскільки не було сплачено судовий збір за подачу такої заяви, крім того зазначає, що у задоволенні попередньої заяви позивача про забезпечення позову, обгрунтованої тими ж підставами, судом було відмовлено.

Також відповідач ОСОБА_7 до початку розгляду справи подав до суду апеляційної інстанції заяву про приєднання апеляційної скарги, у якій просив скаргу ОСОБА_4 задовольнити, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2018 року скасувати та відмовити представнику позивача ОСОБА_6 у задоволенні заяви про забезпечення позову. У заяві посилався на те, що 18.02.2019 року йому було відмовлено Октябрським районним судом м.Полтаві у задоволенні його заяви про скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як передбачено ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Верховний Суд дав розяснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проаналізувавши надані суду апеляційної інстанції докази, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи заяву про забезпечення позову в частині заборони відчуження квартири, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що незабезпечення позову може викликати невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки майно, що є предметом спору під час розгляду справи по суті може бути реалізоване відповідачами.

При цьому, доводи наведені в апеляційній скарзі про те, що позивачем не зазначено жодних обґрунтованих причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та не обґрунтовано підстави застосування саме даного виду забезпечення позову є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_9, як власник спірної квартири мають можливість здійснити дії по її відчуженню до вирішення позову, що може вплинути на права позивача та можливість виконання рішення суду. При цьому, заборона відчуження нерухомого майна не перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, окрім як відчужувати.

Невідповідність заяви про забезпечення вимогам процесуального закону в частині оплати судового збору не може бути підставою для скасування вірного по суті судового рішення. Окрім того, питання розподілу судових витрат в ході розгляду справи може бути вирішено судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7, ОСОБА_4 на момент постановлення ухвали про забезпечення позову не були відповідачами у справі, також на увагу не заслуговують, оскільки згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно вони є зареєстрованими власниками спірної квартири, тобто саме вони можуть розпоряджатися даним майном.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну нерухомість, так як такий вид забезпечення позову порушує право відповідачів - власників квартири на вільне володіння та користування належним їм майном.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід частково задовольнити, ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на квартиру скасувати, а у задоволенні заяви представника позивача в цій частині - відмовити. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 17 грудня 2018 року скасувати в частині накладення арешту на квартиру №263 у корпусі 1, будинку 34/24а по вул. Героїв Сталінграда у м.Полтаві.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про забезпечення позовув частині накладення арешту на квартиру відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: О.А. Лобов

ОСОБА_10