ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4214/19 Справа № 182/8569/18 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Багровою А.Г. в місті Нікополь та повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу виповнилось 18 років та вона продовжує навчання в Нікопольському економічному університеті на економічному факультеті за напрямом „Облік та оподаткування" за денною формою навчання. Строк навчання до 31.08.2020 року. Вартість навчання становить 870 грн. щомісячно. Відповідач працює та отримує заробітну плату. На її користь рішенням суду від 14.08.2018 року стягнуто аліменти з батька ОСОБА_3 на час навчання в розмірі 1/6 частина від заробітку до закінчення навчання 31.08.2020 року. Відповідач добровільно не надає їй матеріальну допомогу на навчання, хоча таку допомогу може надавати. Просила стягнути аліменти в розмірі 1/6 частина від заробітку відповідача, оскільки її навчання потребує значних витрат на проїзд, проживання, харчування, одяг, придбання навчальної літератури.

Стягнуто з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частина від її доходів та заробітку, починаючи з 08.11.2018 року, щомісячно, до закінчення навчання до 31.08.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

Рішення в частині місячного платежу аліментів допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин справи, зокрема не враховано, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 року стягнуті аліменти на навчання з ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно.

Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 щомісячно отримує аліменти на навчання від свого батька у розмірі від 2 200 до 3 500 гривень, тоді як відповідно до договору про надання освітніх послуг № 17070, вартість щомісячного навчання складає 870 гривень.

Також зазначає про те, що позивач з вересня 2018 року по січень 2019 рік не відвідує заняття, не здійснює оплату за навчання, ОСОБА_1 забезпечена з боку університету необхідною навчально - методичною літературою у рамках освітньої програми, позивач науковою діяльністю не займається, тому ніякі витрати не несе за друк статей.

Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона має поганий стан здоров'я, що підтверджено медичними документами.

Також звертає увагу на те, що позивач уклала шлюб із ОСОБА_5, який має можливість і повинен згідно вимог чинного законодавства надавати матеріальну допомогу своїй дружині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю позивача ОСОБА_4, (у шлюбі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 10.05.1996 року по 21.12.2012 року.

Позивач ОСОБА_4 03 лютого 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.8).

ОСОБА_1 досягла повноліття та з 19.04.2018 року продовжує навчання в Нікопольському економічному університеті на економічному факультеті за напрямом „Облік та оподаткування" за денною формою навчання. Вартість навчання становить 870 гривень щомісячно. Строк навчання до 31.08.2020 року.(а.с.10)

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 14.08.2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на період її навчання в розмірі 1/6 частина від його заробітку та доходів до 31.08.2020 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Рішення суду набрало законної сили 28.09.2018 року (а.с. 13-14).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відповідач працює в ТОВ „Інтерпайп Ніко Тьюб" та її заробітна плата за липень - вересень 2018 року складає 36 825,74 гривень (а.с.36).

Також ОСОБА_2 отримує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, 2006 року народження, за період липень - вересень 2018 року у сумі 6 508,59 гривень (а.с. 36).

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог позивача та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 182, 199, 200 СК України та виходив з того, що ОСОБА_1 у зв'язку із продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов'язана та має можливість її надавати, при цьому суд враховував матеріальне становище відповідача, яка працює та отримує стабільну заробітну плату.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно потреби ОСОБА_1 у зв'язку із навчанням у матеріальній допомозі та можливості відповідача надавати таку допомогу, проте, не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів на утримання позивача, яка продовжує навчання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України дійшов вірного висновку про зобов'язання батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги та можливість відповідача надавати таку допомогу та вірно визначив період її навчання.

Цей висновок суду також узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Однак, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ч.1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз'яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови.

В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Однак, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/6 частини, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріальне становище відповідача, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ „Інтерпайп Ніко Тьюб" та отримала заробітну плату за липень - вересень 2018 року у сумі 36 825,74 гривень (а.с.36).

Крім того, на утриманні ОСОБА_2 знаходиться неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якого відповідач отримала аліменти за період липень - вересень 2018 року у сумі 6 508,59 гривень (а.с. 36), відповідач перебуває на обліку «Д» невропатолога та окуліста з приводу атрофії зорового нерву (а.с. 47).

Отже, колегія судів вважає, що відповідач, з урахуванням матеріального стану, наявності іншої неповнолітньої дитини та стану здоров'я має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/12 частини. У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частини заслуговують на увагу.

На думку колегії суддів, відповідачем ОСОБА_2не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на лікування у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, які б свідчили про відсутність матеріальної можливості сплачувати аліменти.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом першої інстанції доказів погіршення стану її здоров'я, які є доказом суттєвого погіршення її матеріального стану та неможливістю сплачувати аліменти, не заслуговують на увагу, з вищенаведених підстав.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач уклала шлюб із ОСОБА_5, який має можливість і повинен згідно вимог чинного законодавства надавати матеріальну допомогу своїй дружині, оскільки не звільняють відповідача від обов'язку утримувати повнолітню дочку відповідно до вимог статті 199 СК України, яка продовжує навчання, так як позивач потребує такої допомоги незалежно від наявності у неї чоловіка.

З урахуванням рівності обов'язків батьків з утримання позивача на час навчання сума матеріального забезпечення ОСОБА_1 в разі зменшення аліментів до вказаного розміру не порушить право позивача на гідний рівень життя на період навчання.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зменшення цього розміру з 1/6 до 1/12 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісяця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 рокузмінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зменшивши цей розмір з 1/6 до 1/12 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: