Справа № 372/2988/18
Провадження № 2-317/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бондаренко Є.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить відібрати від його колишньої дружини, ОСОБА_2, без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати їх позивачу до вчинення ОСОБА_2 наступних дій: звернення до Лікувально-діагностичного центру «Епілепсія» при Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» задля проведення обстеження на предмет наявності у ОСОБА_2 діагнозу «епілепсія» та інших захворювань, що можуть впливати на її психічний стан та можливість керування транспортним засобом; отримання від лікарів Лікувально-діагностичного центру «Епілепсія» при Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» висновку за результатами проведення обстеження та рекомендацій (приписів) по лікуванню; проходження мінімального рекомендованого лікарями лікувально - діагностичного центру «Епілепсія» при Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» курсу лікування; проходження повторного обстеження у лікувально-діагностичному центрі «Епілепсія» при Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» після мінімального рекомендованого курсу лікування задля підтвердження покращення стану та можливості повернення дітей на виховання матері; офіційного повідомлення територіального органу Міністерства внутрішніх справ, що видавав ОСОБА_2 (посвідчення видавалося за прізвищем від минулого шлюбу - «Мельник») ОСОБА_6 посвідчення водія (його законного правонаступника) та Регіонального сервісного центру МВС в Київській області (01133, м. Київ, бул. ОСОБА_7, 26), про наявність діагнозу «епілепсія» (та/або іншого захворювання, яке впливає на можливість керування транспортним засобом, якщо таке буде діагностовано) та неможливість внаслідок цього керувати транспортними засобами, передання посвідчення водія ОСОБА_2, як таке, яке не може використовуватися внаслідок захворювання, на зберігання до територіального органу Міністерства внутрішніх справ, що видавав ОСОБА_2 посвідчення водія.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між сторонами 28 лютого 2015 року зареєстровано шлюб, від якого 23 березня 2016 року народилась донька, ОСОБА_4. Також разом зі сторонами проживала донька відповідача від першого шлюбу, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка за час їх спільного проживання, стала для позивача, як рідною. 09 лютого 2018 року рішенням Обухівського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. До квітня 2018 року проживав в окремій кімнаті в одному будинку з відповідачкою та дітьми, за адресою: Київська область, м. Обухів, мікрорайон Дзюбівка, буд. 58, безперешкодно спілкувався з дітьми, брав участь у забезпеченні побуту, домашнього господарства. За час шлюбу, а також після його розірвання, позивач був свідком обставин та поведінки з боку відповідачки, які ставили під загрозу безпеку та здоровя дітей, особливо за останній рік ситуація значно погіршилась і він має серйозні побоювання за емоційний, психологічний, фізичний стан дітей, та навіть їх життя. Відповідачка допускає по відношенню до дітей жорстоке поводження, а саме застосовує фізичне насильство, а також наявні випадки, при яких існує небезпека для життя, здоров'я та морального виховання дітей. У відповідачки в період з 2015 по 2018 рік відбувалися епілептичні напади та проявлялися симптоми цієї хвороби, з приводу чого позивачем викликалася швидка допомога, що доставила відповідачку до Української районної лікарні у відділення неврології, а також до лікувально - діагностичного центру «Епілепсія» при Територіальному медичному обєднанні «Психіатрія» з діагнозом «епілепсія» з призначенням лікування препаратом «Карбамазепін» із застереженням не змінювати призначений розмір дозування, були надані рекомендації щодо регулярно проходження обстеження в лікарні, зміни роботи, не вживання алкогольних напоїв. З травня 2017 року відповідач самостійно припинила прийом ліків, а у серпні повернулася на роботу офіціантом, періодично вживала алкогольні напої в невеликих кількостях, внаслідок чого її стан значно погіршився, змінилася поведінка, зявилися випадки неконтрольованої агресії в бік позивача та дітей, а також незважаючи на свій діагноз сідає за кермо автомобіля разом з дітьми, де останні піддаються небезпеці потрапити у дорожньо - транспортну пригоду через байдужість відповідачки. Позивач почав вживати дії аби убезпечити дітей, намагався пояснити нелогічність та небезпечність поведінки відповідачу, після чого почалися прояви ще більше агресії, як метод впливу почала забороняти бачитись з дітьми, влаштовує сварки, виганяє з подвіря, погрожує гострими предметами, а також були випадки застосування фізичного насильства з боку відповідачки до старшої доньки ОСОБА_5, а саме тягання її за волосся та завдання ударів. Намірів назавжди розлучати дітей з матірю, не має, оскільки позивач вважає, що мати у житті дитини має виключне значення, проте така поведінка, є неприпустимою, наражає дітей на небезпеку, коли керує автомобіль. Тому позивач просить суд відібрати дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, що є найоптимальнішим варіантом, а дітей передати позивачу до того часу, поки відповідачка не пройде обстеження та розпочне (відновить) курс лікування від епілепсії, а також офіційно повідомить органи Національної поліції про наявність у неї такого захворювання, яке впливає на можливість керувати транспортними засобами.

05 жовтня 2018 року відповідно до ухвали в задоволенні заяви ОСОБА_1 Мирчеаєвича про забезпечення позову шляхом встановлення ОСОБА_2 обовязок передати малолітню ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьку ОСОБА_1 Мирчеаєвичу, на строк вирішення справи за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сімї Виконавчого комітету Обухівської міської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, до вступу в законну силу рішення по справі; шляхом встановлення ОСОБА_2 обовязок передати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, її бабусі, ОСОБА_9, на строк вирішення справи за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сімї Виконавчого комітету Обухівської міської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, до вступу в законну силу рішення по справі; заборони ОСОБА_2 керувати транспортним засобом, в якому малолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та/або ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк вирішення справи за позовом ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_2 за участю третьої особи - Служби у справах дітей та сімї Виконавчого комітету Обухівської міської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, до вступу в законну силу рішення по справі відмовлено повністю.

13 листопада 2018 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у цивільній справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

21 січня 2018 року винесено ухвалу про задоволення частково клопотання позивача про витребування доказів від Обухівського ВП ГУ НП в Київській області.

19 лютого 2019 року винесено ухвалу про відмову в задоволенні заяви позивача про застосування заходів процесуального примусу і клопотання про витребування доказів відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05 березня 2019 року винесено ухвалу про зупинення провадження по справі до вирішення питання про відвід головуючого судді Кравченка М.В.

19 березня 2019 року винесено ухвалу про поновлення провадження у цивільній справі та призначення справи до розгляду.

28 березня 2019 року винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивача про повторне витребування від Обухівського ВП ГУ НП в Київській області усіх матеріалів, створених за результатом розгляду заяви позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що залишити дітей матері небезпечно для їх життя, вона жорстко поводиться з ними, вчиняє до старшої доньки фізичне насилля за те, що вона підтримує з ним звязок, спілкується, що впливає на дитячій психиці. Відповідачка бє дітей, про що старша донька жаліється на прогулянці, що підтверджується аудіозаписом, а також є відеозапис, де відповідач погрожує позивачу. В 2015 році відповідачка з діагнозом епілепсія проходила лікування у відділенні неврології у діагностичному центрі «Епілепсія», після застереження лікарів, щодо припинення прийому ліків, її стан поступово погіршувався, почала їздити за кермом разом з дітьми, що суворо заборонено лікарями. Вчасно сплачуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 грн., а також на утримання відповідачки, до досягнення дитиною трирічного віку. Тому просив відібрати дітей від відповідачки, до його орендованої кімнати поки вона не пройде обстеження та не відновить курс лікування від епілепсії, оскільки напади агресії мають вплив на психіку дітей.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та вказала, що позивач не проживає за вказаною в позовній заяві адресою: м. Обухів, вул. Молодіжна, буд.25/7, де саме він проживає їй не відомо, тому відбирати дітей йому не має куди. Виключно вихованням та розвитком дітей займається вона та забезпечує умовами проживання, менша донька ОСОБА_4 відвідує садок, танці, а старша ОСОБА_10 - школу. Фізичної сили по відношенню до дітей вона не застосовувала. На обліку у лікаря нарколога не перебуває, діагнозу епілепсії не має, ліків не приймає, оскільки не має такої необхідності, тому вважає, що є всі підстави керувати автомобілем. Позивач участі у вихованні, лікуванні дітей не приймає, лише одного разу забрав дитину на прогулянку, після чого дитина три дні хворіла, тому тепер зустрічі відбувається за участі вихователя садка. Аліменти на утримання дитини сплачує в розмірі 1000 грн.

Представник третьої особи служби у справах дітей та сімї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила вважає неналежним способом відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, претензій до відповідачки не має, оскільки характеризується позитивно, посвідчення водія було вилучено поліцією, після чого відповідачкою був пройдений медогляд. Малолітня дитина добре відноситься до обох батьків, на даний час відповідач привела будинок в належний стан. Позивач на контакт не йде та не надає відомостей про зареєстроване місце проживання, договір оренди кімнати, що був наданий позивачем є нікчемним. Позивач неодноразово звертався до служби у справах дітей, при цьому зазначаючи 4-5 адрес місця проживання, однак виїжджаючи за вказаною позивачем адресою не заставали його на місці. Також був випадок, коли позивач запросивши на зустріч малолітню дитину після чого шукали її три доби. З боку позивача застосовувалось до родини психологічне насилля.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що являється відповідачці свекрухою, матірю першого чоловіка, дітей виховує відповідачка, вона повністю виконує материнські обовязки, жодного разу з її боку не було прояву агресії та жорстокості по відношенню до дітей, проблем зі здоровям відповідачка не має.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванню обставин справи, й прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Положеннями статті 150 СК України встановлені обов'язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Як встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 є матірю малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно договору оренди квартири (кімнати) укладеного 06 червня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 Мирчеаєвич проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в одній кімнаті, житловою площею 16 кв.м.

Довідкою розрахунком виданою 12.12.2018 року старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київської області ОСОБА_11 вбачається, що заборгованість по виконавчому листу №2-н-27/18 від 09.02.2018 року Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 Мирчеаєвича на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 01.12.2018 року складає в розмірі 24717 грн. 75 коп.

Довідкою розрахунком виданою 12.12.2018 року старшим державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київської області ОСОБА_12 вбачається, що заборгованість по виконавчому листу №2-1268/18 від 22.11.2018 року Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 Мирчеаєвича на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 07.07.2018 року до 26.03.2019 року, станом на 01.12.2018 року складає в розмірі 5767 грн. 74 коп.

Згідно довідки №189 від 07.11.2018 року та характеристики виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» за підписом завідуючої ОСОБА_13, вихователя ОСОБА_14, з якої видно, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 позитивно характеризується, як активна, здібна, розумна, охайна, має добрі здібності до занять з музики, танців, вихованням та здоровям дитини батько ОСОБА_1 Мирчеаєвич не цікавиться, дошкільного закладу не відвідує, з садочка дитину не забирає, вихованням дитини займається мама, ОСОБА_2.

Характеристикою виданою Навчально-виховним комплексом «Гімназія ЗНЗ І ст. м. Обухова ім. Володимира Мельника» за підписом директора ОСОБА_15, класного керівника ОСОБА_16, в тому, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна та уважна учениця, займається танцями у танцювальній студії, мати ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню дочки, завжди охайна, ходить до школи у гімназійній формі, позитивно відгукується про родинні контакти з мамою, остання відвідує батьківські збори, підтримує постійний звязок з класним керівником, цікавиться досягненнями і труднощами доньки. Батько, на відміну від матері, жодного разу не зявився до гімназії, не познайомився з класним керівником та вчителями, не цікавиться справами, успіхами, проблемами адаптації доньки у школі.

Відповідач ОСОБА_2 проживає разом зі своїми доньками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в задовільних житлових умовах, мати веде здоровий спосіб життя, самостійно домашнє господарство, підтримує з сусідами добрі відносини, що підтверджується актом обстеження метріально-побутових умов від 07.05.2018 року складеним комісійно депутатом Обухівської міської ради ОСОБА_17 в присутності свідків.

Характеристикою складеною депутатом Обухівської міської ради в тому, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодружена, проживає за адресою: м. Обухів, м-р. Дзюбівка, 58, характеризується позитивно, виховує неповнолітніх доньок, веде здоровий спосіб життя, проживає в задовільних житлових умовах, добудовує будинок з метою покращення житлових умов, веде самостійно домашнє господарство, отримує від сусідів допомогу.

08.02.2018 року за вих.№1 Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОМЕТІ ЛТД» надана характеристика ОСОБА_2, в тому, що вона є співробітником ТОВ «ДОТЕТІ ЛТД» (ресторан «Semifreddo»), за характером спокійна та врівноважена, зарекомендувала себе, як працелюбний співробітник, яка завжди з великою відповідальністю ставиться до своїх обовязків, в колективі користується повагою та авторитетом, завжди допомагає і ділиться досвідом та умінням, бере активну участь у розвитку ресторану, претензій та зауважень з боку керівництва не було.

Відповідно довідки №2-01/40 від 05.06.2018 року Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у м. Києві згідно перевірки меддокументації та архівних даних за 2006-2018 роки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на стаціонарному лікуванні в лікарні не значиться.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на обліку у лікаря нарколога в наркологічному кабінеті не перебувала, що підтверджується довідкою №339 від 03.12.2018 року виданою лікарем наркологом Обухівської центральної районної лікарні.

Відповідно листа начальника ГУНП в Київській області ОСОБА_18, вбачається, що підстави для позбавлення права курування транспортним засобом ОСОБА_2 відсутні, через проходження нею позачергового медичного огляду з метою визначення здатності безпечного керування транспортним засобом та згідно медичної довідки серії 10 ААЕ №950550 виданої 13.06.2018 року та інших довідок про проходження медичного огляду ОСОБА_2 придатна за станом здоровя до керування транспортним засобом.

20.02.2018 року висновком затвердженим т.в.о. начальника Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_18 розглянувши матеріали перевірки реєстрації ЄО за №1620 від 14.02.2018 року по повідомленню ОСОБА_1 встановлено, що в ході перевірки останній не надав жодних медичних довідок, які б підтвердили факт нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2, інших свідків чи учасників подій не було, перевірку по повідомленню закінчено.

24.03.2018 року висновком затвердженим т.в.о. начальника Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_18 розглянувши матеріали перевірки по зверненнях ОСОБА_1 щодо неправомірних дій з боку його колишньої дружини ОСОБА_2, яка виганяє його з будинку та яка на його думку хворіє епілепсією, що призводить до психічного розладу здоровя та ОСОБА_2 щодо вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 словесного конфлікту, вважав перевірку по зверненнях закінченою, розяснено право звернення до суду, оскільки між сторонами через поділ майна виникли цивільно-правові відносини, що вирішуються судом, не інакше, як по скарзі потерпілого до суду в порядку приватного судочинства.

16.05.2018 року висновком затвердженим т.в.о. начальника Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_18 розглянувши матеріали перевірки по зверненнях ОСОБА_2 щодо вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 за місцем її проживання конфлікту, під час якого їй погрожував фізичною розправою та ОСОБА_1 щодо перешкоджання його колишньою дружиною ОСОБА_2 забрати власні речі та погрози фізичною розправою, вважав перевірку по зверненнях закінченою, оскільки було встановлено, що між колишнім подружжям через розподіл майна виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються судом і не інакше як по скарзі потерпілого до суду в порядку приватного судочинства, при цьому встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які отримав ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки за освідуванням до Обухівського відділення та з письмовою заявою на відкриття кримінального провадження не звертався.

22.06.2018 року висновком затвердженим т.в.о. начальника Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_18 розглянувши матеріали перевірки по зверненню ОСОБА_1 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_2, яка керує автомобілем хворіючи на епілепсію наражаючи на небезпеку життя двох дітей, своє та оточуючих, вважав перевірку по зверненнях закінченою, оскільки згідно медичної довідки серії 10 ААЕ №950550 виданої 13.06.2018 року та інших довідок про проходження медичного огляду ОСОБА_2 придатна за станом здоровя до керування транспортним засобом, підстав для позбавлення керування транспортним засобом не має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Одним з таких наслідків є відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Згідно з п. п. 2-5, ч. 1 ст. 164 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо батьки: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Суд виходить з того, що відібрання дитини це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв'язку з чим, у кожному випадку, треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства», усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Справа «Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями Сімейного кодексу України також передбачено, що кожний із батьків зобовязаний піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобовязаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Отже, відібрання дитини від батьків є мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, - як для батька (матері), так і для дитини, допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.

Так, ЄСПЛ у рішенні по справі «HUNT v. UKRAINE» (заява N 31111/04 від 7 грудня 2006 року) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною (рішення ЄСПЛ по справі «MAMCHUR v. UKRAINE», заява № 10383/09 від 16 липня 2015 року).

Тому, при розгляді справ такої категорії, слід встановити: наявність винної поведінки батьків щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а також, чи можливо змінити їх поведінку в кращу сторону, чи сприяє захисту інтересів дитини її відібрання від батьків та яке ставлення самої дитини до своїх батьків. При вирішенні питання щодо відібрання дитини від батьків необхідно впевнитись не лише в невиконанні батьками обовязків по вихованню, а також, встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він (вона) систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обовязки.

Таким чином, застосування судом такої міри, як відібрання дітей від батьків, можливе та доцільне тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

При розгляді цієї справи судом не встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обовязків умисно, оскільки такі обставини не підтверджені належними і допустимими доказами у справі.

Так, у справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, притягнення до адміністративної відповідальності, попередження, зокрема, з боку органу опіки та піклування.

Підтримуючи позов у судовому засіданні, позивач належно не обґрунтував як саме відібрання дітей від матері буде відповідати інтересам дітей, а посилання на наявність загрози життю дітей через керування відповідачем транспортним засобом у хворобливому стані належними і допустимими доказами не доведені, при цьому спростовуються медичною документацією та іншими дослідженими судом письмовими доказами, з яких вбачається, що відповідач має право керування транспортними засобами, на обліку у будь-яких лікарів не перебуває, на вимогу позивача додатково пройшла медичний огляд, за результатами якого підтверджено відсутність протипоказань для керування транспортними засобами. Наявність підтвердженого звернення до лікаря ПЛДВ «Епілепсія» ТМО «Психіатрія» у м.Києві у 2015 році під час вагітності відповідача не породжує правових підстав для відібрання дітей від матері та обєктивно не підтверджує наявність загрози для життя дітей. Посилання на застосування фізичного насильства до старшої дочки допустимими доказами обєктивно не підтверджено. Інших суттєвих підстав для відібрання дітей від матері позивачем не наведено.

Крім того, суд враховує, що позивач не є біологічним батьком одного із дітей, які він пропонує передати йому внаслідок відібрання від матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, тому в цій частині позовні вимоги суд вважає безпідставними.

Разом з тим, під час судового розгляду судом встановлено, що відповідачу не байдужа доля її неповнолітніх дітей, вона самостійно їх виховує, доглядає та піклується, що підтверджується довідками-характеристиками та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи. Власними поясненнями вона повністю спростовувала наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суттєвим суд вважає позицію третьої особи служби у справах дітей та сімї, представник якої детально і аргументовано заперечив проти позову, посилаючись на результати перевірок неодноразових звернень сторін до органу опіки та піклування, надання позивачем неправдивих відомостей про себе та власні місце і умови проживання, належне виконання відповідачем своїх материнських обовязків.

Таким чином, суд у цій справі враховує, що відібрання дітей від матері є заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, те, що до матері раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а факт заперечення нею заявлених позовних вимог свідчить про наявність у неї бажання піклуватись про своїх дітей, що також узгоджується із висновками третьої особи по суті спору.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження доводів про те, що залишення дітей у матері є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання, як і не було суду надано належних, допустимих та переконливих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводиться з ними, хворіє на епілепсію, що не дає керувати транспортним засобом. Так, судом встановлено, що відповідач має постійну адресу місця проживання, роботу в сфері обслуговування, що зарекомендувала себе з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває.

Відтак, суд вважає, що у цій справі у звязку з вищенаведеними обставинами, на теперішній час не встановлено підстав для застосування такої міри, як відібрання дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 150, 160, 164, 170 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 Мирчеаєвича до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сімї виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко