Справа №265/478/19
Провадження №2-о/265/88/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря судового засідання Куксенко А.С.,

розглянувши в залі судових засідань без участі заявника та представника заінтересованої особи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення,

заінтересована особа Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, з урахуванням уточнень якої просить

встановити факт того, що трудова книжка серія ЕТ-І№ 0233621, належить йому, ОСОБА_1

встановити факт правильності записів у його трудовій книжці від 11 травня 1978 роу та від 15 травня 1978 року.

В обґрунтування вимог заяви заявник зазначає, що згідно паспортних даних він є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте у вкладиші до його трудової книжки його прізвище зазначено з помилкою ОСОБА_2. Через наведені розбіжності в нього виникли труднощі в оформленні пенсії за віком. Крім того, трудова книжка містить виправлення у даті прийняття його на роботу у ФК «Новартор» (11 травня 1978 року) та у даті звільнення з даного підприємства (13 травня 1983 року), що також є підставою для відмови у зарахуванні до його трудового стажу вказаного періоду.

Заявник до зали судових засідань не прибув, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

В.о. начальника Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_3 поштою надіслав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, зазначивши, що заперечень по суті заяви не має.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви частково, виходячи з наступного.

У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, зі свідоцтва про народження серії І-ЯК № 1689812, виданого 13 вересня 1966 року Білевською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області вбачається, що воно складено російською мовою та свідчить про те, що ОСОБА_1 (російською ОСОБА_4) народився 02 травня 1959 року у селі Білеве Ізяславського району Хмельницької області (дата народження російською 2 мая 1959 года, місце народження російською село Белево Изяславского района Хмельницкой области). Місце державної реєстрації народження Белевский с/совет Изяславского района Хмельницкой области).

За даними паспорту громадянина України, серія ВС № 962211, виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 12 квітня 2001 року, ОСОБА_1 народився 02 травня 1959 року, місце народження: село Білево Ізяславського району Хмельницької області.

На підтвердження доводів заяви заявником також надано копію диплому АТ 601613, виданого 30 червня 1978 року на імя ОСОБА_1, згідно якого він у 1974 році вступив до Жданівського механіко-металургійного технікуму та у 1978 році закінчив повний курс вказаного технікуму; копію військового квитку НТ 8749389, складеного російською на імя ОСОБА_4 (рік народження 2 мая 1959 г., місце народження с. Белево Изяславского района хмельницкой области, освіта Ждановский механико-металлургический технікум); свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с. Білево Ізяславського району Хмельницької області; пропуск до ПрАТ «МК «Азовсталь», у якому прізвище заявника також зазначене як ОСОБА_1.

Як вбачається з вкладишу до трудової книжки, серія ЕТ-І № 0233621, він заповнений російською мовою на імя ОСОБА_2, дата народження «2 мая 1959», освіта «средне-техническая», професія, спеціальність «техник-эксплуатационник», дата заповнення «24 декабря 1984».

Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що вкладиш до трудової книжки, серія ЕТ-І № 0233621, заповнений російською мовою 24 грудня 1984 року, дійсно належить заявнику ОСОБА_1, про що свідчить співпадіння у наданих документах (дата, місце народження, місце навчання, освіта заявника). При цьому наявність помилки при написанні прізвища заявника у трудовій книжці позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо.

Наведене дає підстави вважати вимогу заяви щодо належності вкладишу до трудової книжки заявнику обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Щодо вимоги заявника про встановлення факту правильності записів у його трудовій книжці від 11 травня 1978 року та від 13 травня 1978 року суд дійшов наступного.

Так, згідно запису у трудовій книжці № 3 від 11 травня 1978 року, заявника було прийнято на роботу до Будинку спорту «Ждановтяжмаш» на посаду інструктора ФК та спорту до футбольної команди «Новатор» При цьому запис у графі «Підстави внесення запису» містить виправлення номеру та дати наказу, на підставі якого було зроблено вказаний запис.

Виправлення має також запис № 17 у трудовій книжці щодо звільнення ОСОБА_1 з СК «Новатор», зокрема, у даті здійснення вказаного запису.

Отже наведені виправлення дають підстави вважати період роботи заявника у Будинку спорту «Ждановтяжмаш» та у СК «Новатор» спірним.

Статтею 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року N637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до вимог ст.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом із тим, заявник не порушує питання про встановлення факту його роботи у певні періоди у певних підприємствах, а просить встановити факт правильності записів у його трудовій книжці, що містять виправлення, що не входить до повноважень суду.

Зазначений в ст. 16 ЦПК України перелік способів захисту прав та інтересів не містить такого способу захисту як встановлення правильності (дійсності) записів у правовстановлюючих документах, які мають виправлення, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви в частині встановлення факту правильності записів у трудовій книжці заявника від 11 травня 1978 року та від 13 травня 1978 року.

Керуючись ст.ст. 3, 259, 263, 264, 265, 315, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, - задовольнити частково.

Встановити, факт того, що вкладиш до трудової книжки, серія ЕТ-І № 0233621, заповнений російською мовою на імя ОСОБА_2, дата народження «2 мая 1959» (російською), освіта «средне-техническая» (російською), професія, спеціальність «техник-эксплуатационник» (російською), дата заповнення «24 декабря 1984» (російською), дійсно належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні вимог заяви про встановлення факту правильності записів у вказаній трудовій книжці від 11 травня 1978 року та від 13 травня 1983 року відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя: