Справа № 509/1696/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.,

при секретарі - Сірман Г.В.,

за участю позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів - ОСОБА_8.,

представника відповідача - Шевчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. частково недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просили суд: визнати Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині купівлі-продажу прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln, договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816 - недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину; визнати ПАТ «Дельта Банк», таким що немає прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 за кредитним договором № 10/60/07-Zkln та по відношенню до ОСОБА_1 за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр. номером 816.; повернути все стягнуте з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2 ; зняти заборону відчуження та вилучити записи про обтяження (у тому числі номери запису про обтяження: 5178100 та 5178072) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1., а Боржником ОСОБА_2 .) з наступного майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (Кадастровий № НОМЕР_1 , призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи: 5178041 та 5178010 про іпотеку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (Кадастровий № НОМЕР_1 , призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що було зареєстровано, відповідно до договору іпотеки від 22.11.2007 р., (новий іпотекодержатель - ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавець - ОСОБА_1 ., а Боржник - ОСОБА_2 .), зареєстрований у реєстрі за № 816 приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Гурською В.С.

Позов обгрунтовано тим, що 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 10/60/07-Zkln, який мав діяти до 21.11.2022 року виконання якого забезпечувалося порукою за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, укладеним 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , а також іпотекою нерухомого майна (житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельною ділянкою, що знаходиться за тією ж адресою) на підставі Іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816. Згідно копії договору, наданій ПАТ „Дельта Банк" у цивільній справі № 509/1591/15-ц за його апеляційною скаргою на Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 6.04.2016 р., - 27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а АТ „Дельта Банк" набув права вимоги до боржників по кредитних договорах та договорах забезпечення, зокрема й за Кредитним договором № 10/60/07-Zkln та договорами забезпечення за ним.

У своїй апеляційній скарзі по цивільній справі № 509/1591/15-ц ПАТ «Дельта Банк» (апелянт у цій справі) стверджував що він є правонаступником прав Стягувача (кредитора) за ПАТ «Кредитпромбанк» та надавав ксерокопії відповідних договорів з додатками в якості доказів.

За результатами апеляційного розгляду вищенаведеної скарги ПАТ «Дельта Банк»,- Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 6.04.2016 р. по цивільній справі № 509/1591/15-ц було скасовано на підставі п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК, з приводу того, що ПАТ «Дельта Банк» не було залучено до справи у суді першої інстанції як належного кредитора.

Як доказ свого правонаступництва від ПАТ «Кредитпромбанк» - ПАТ «Дельта Банк» посилається та надає копію Договору купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013 р.

27.09.2013 р. ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права укладати з ПАТ «Дельта Банк» чи з будь якою іншою особою угод про відчуження будь яких своїх майнових прав чи прав вимоги, так як, згідно до Ухвали Господарського суду м. Київа від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13, - накладено арешт на грошові кошти на рахунках Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) № 1 у ГУ НБУ у місті Києві та Київській області (МФО 321024) у межах розміру позовних вимог, а саме 217391416 (двісті сімнадцять мільйонів триста дев`яносто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 06 копійок, суми судових витрат на момент подання позову, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) гривень 00 копійок та судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 1720 (одну тисячу сімсот двадцять) гривень 50 копійок, усього 217461956 (двісті сімнадцять мільйонів чотириста шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 56 копійок; заборонено Публічному акціонерному товариству «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належне йому рухоме та нерухоме майно, у тому числі майнові права Публічного акціонерного товаритсва «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) у межах розміру позовних вимог, а саме 217391416 (двісті сімнадцять мільйонів триста дев`яносто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 06 копійок, суми судових витрат на момент подання позову, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) гривень 00 копійок та судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову у розмірі 1720 (одну тисячу сімсот двадцять) гривень 50 копійок, усього 217461956 (двісті сімнадцять мільйонів чотириста шістдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 56 копійок. Ухвала Господарського суду м. Київа від 01.07.2013 р. про заборону відчуження майнових прав діяла з 01.07.2013 р. до 11.12.2013 р., так як вступ у силу Ухвали Господарського суду м. Київа від 24.09.2013 р. про скасування запобіжних заходів було зупинено апеляційною скаргою до винесення Постанови за цією скаргою апеляційним судом - 11.12.2013 р.

27 вересня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права відчужувати АТ «Дельта Банк» будь які права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 10/60/07-Zkln.

Під час укладення між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ "Дельта Банк" договору про відступлення права вимоги існували обмеження щодо укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, які встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб. Таким чином, ураховуючи наведені обставини можливо зробити висновок, що зазначений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 р. (договір факторингу), було укладено в період дії обмеження і заборони на вчинення відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року, на якому частково базується таке відступлення, до особи боржника ОСОБА_2 , яка не являється суб`єктом господарювання. З вищенаведеного також вбачається недійсність А відтак, з вищенаведеного не вбачається законних підстав стверджувати про набуття ПАТ «Дельта банк» прав і обов`язків як нового кредитора так і іпотекодержателя за кредитним та іпотечними договорами, які були укладені між Позивачами та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до вищенаведеного, Позивачі вважають, що ПАТ «Дельта Банк», не є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 10/60/07-Zkln з ОСОБА_2 , за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln від 22.11.2007 року та іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816., укладених між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1

Пат «Дельта Банк» замість первісного кредитора вимагає від позивача дострокового повернення усієї суми кредиту та звернути стягнення на його майно, передане в іпотеку (це є неповідомлення про зміну умов кредиту та іпотеки, а також особу Кредитора (іпотекодержателя) та його місцезнаходження, а ПАТ «Кредитпромбанк» чи ПАТ «Дельта Банк» жодного разу не повідомив позивача про це - тим самим ПАТ «Кредитпромбанк» порушив вимоги п.1 та 2 ч.2 ст. 14, п.12, ч.1 та п.2 ч.7 ст. 15, п.3,4,5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно п. 2.2. кредитного договору № 10/60-П/07- Zkln від 22.11.2007 між ОСОБА_2 та ПАТ «Кредитпромбанк» останній як клієнт та ПАТ «Дельта Банк», як фактор були зобов`язані повідомити позивача про укладення договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р., однак цього жодна із сторін не зробила, чим порушила право боржника - ОСОБА_2 на інформацію, передбачений ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів». Не враховуючи навіть той факт, що під час підписання самого кредитного договору № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р. - ОСОБА_2 не був проінформований зі сторони ПАТ «Кредитпромбанк» про основні умови договору та про кредитну політику Банку.

В ході розгляду справи позивачі змінили підстави позову.

Позивачі вказали на недійсність правочину в наслідок його вчинення під час дії відповідних заборон у виконавчому провадженні: згідно виконавчого провадження ВП №32718368, під час дії накладеного 24.05.2012 р. арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , та під час дії накладеного 29.03.2013 р. у цьому ж виконавчому проваджені арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено відчуження будь якого належного їй майна. Заміна кредитора у зобов`язані , як і саме зобов`язання . є інститутом цивільного права а відносини, повязані з виконанням судового рішення, характеру цивільного - права не мають. А тому заміна стягувача на стадії виконання рішення суду може відбуватися лише на підставі та у порядку. Передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606 XIV та статтею 25 ГПК України, яка регулює питання процесуального правонаступництва. - Постанова ВСУ від 19.08.2014 року № 3-56гс14 У спорі про визнання недійсним договору уступки права вимоги недійсним Верховний суд України надав свій правовий висновок щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні після ухвалення судового рішення та на стадії його виконання.

Таким чином обидва арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1 діяли та були внесені до реєстру під час укладання оскарженої угоди від 27 вересня 2013 року, що свідчить про порушення ст. 1 гл. 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 гл. 13 Порядку, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІVу - що свідчить про недійсність угоди та узгоджується із правовою позицією, викладеною в Ухвалі ВАСУ від 20 квітня 2016 року по адмін.. справі № К/800/10620/16 та у висновку Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14), висновком Постанови ВСУ від 4 лютого 2015 року по справі № 6-238 цс14, висновком Постанови ВСУ від 18 січня 2017 року по справі № 6-2552цс16.

Згідно відповіді НБУ від 05.09.2017 р. №20-0009/61316 на запит Одеського Апеляційного суду (у справі № 509/1591/15-ц) засвідчує, що прострочена заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р була відсутня на час укладання оскаржуємого правочину Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. Тобто, на день укладення вищенаведеного договору уступки права вимоги не існувало заборгованості ОСОБА_2, за договором кредиту №10/60/07 ZKLN від 22.11.2007р. перед ПАТ «Кредитпромбанк», а відповідно ПАТ «Кредитпромбанк» не мав на той час права вимоги до ОСОБА_2 та відповідно не мав права відступати це право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення прав вимоги від 27.09.2013р.

ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р.) не тільки не повідомив ОСОБА_2 та його поручителя (Позивачів у цій справі) про зміну Стягувача (кредитора) але і не відкрив ніякого відповідного кредитного рахунку. але неправомірно нараховував штрафні санкції, пеню та проценти, та не повідомляв про свої дії, що є суттєвим порушенням прав позивачів.

Під час укладання оскарженого договору - здійснювалось виконавче провадження і заміна стягувача на стадії виконання судового рішення, шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена, та у свою чергу призведе до подвійного стягнення коштів зі сторони ПАТ «Кредитпромбанк» та зі сторони ПАТ «Дельта Банк» за оскарженою відступленою вимогою. (Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року по справі № 908/1490/17 та Верховним Судом України у постанові від 19.08.2014 у справі № 923/945/13.).

Також, Позивачі стверджували, що серед отриманих від Приватного нотаріуса Шевченко Д.Г. копії Додатку № 1 (переліку договорів та купівельна ціна права вимоги), серед переліку переданих прав вимоги, вказано право вимоги за кредитним договором № 10/60/07-ZkІn_D, на суму 6 642 025,94 грн та вписана фізична особа ОСОБА_2 (т.2 а.с.159 )Але ж, кредитний договір №10/60/07-ZkІn_D, між ОСОБА_2 та ПАТ «Кредитпромбанк». ніколи не укладався, також, нотаріусом не було надано ніякого акту приймання-передачі, який є необхідною умовою (відповідно до п. 2.3. оскарженої угоди) для переходу прав вимоги від Продавця до Покупця. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 513, ч. 2 ст. 220, ч. 4 ст. 639 ЦКУ, - позивачі наголошують в частині купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 10/60/07-Zkln є недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Рух справи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.05.2018р. провадження по справі відкрито. В цей же день, ухвалою суду задоволено заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову та накладено арешт на відчуження наступного нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (Кадастровий № НОМЕР_1 , призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .; заборонено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 133, м. Київ, вул.. Щорса, 36-Б), або будь якій інший юридичній чи фізичній особі (у тому числі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) у будь-який спосіб розпоряджатися, відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належне ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 нерухомого майна (а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 318, 8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_1 , призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»; заборонено Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 133, м. Київ, вул.Щорса, 36-Б), або будь якій інший юридичній чи фізичній особі (у тому числі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) право вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln, договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816.

01.10.2018 року винесено ухвалу про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Геннадіївни (адреса: АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_4) належним чином посвідчені копії в прошитому та пронумерованому вигляді матеріалів нотаріальної справи, зареєстрованої в реєстрі під № 2466 (копію договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. з додатками, підтверджуючими передачу боргових зобов`язань за договором, та актом приймання-передачі прав вимоги).

01.11.2018р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Також, Ухвалою суду від 17 січня 2019 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів - витребовано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо прийняття Рішення № 43349553 про внесення виправлень від 04.10.2018 року з копіями документів, на підставі яких було прийняте це рішення та задоволено клопотання представника відповідача АТ «Дельта Банк» - Шевчук В.В., - витребовано у Національного банку України (01601, м.Київ, вул. Інститутська 9) погодження на посаду голови Ради Директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Національним банком України. Всі витребуванні докази були судом отримані.

Відповідачем ПАТ «Дельта Банк» до Овідіопольського районного суду Одеської області було наданий відзив на позовну заяву згідно з яким відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, згідно до наступного:

- Позивачі не мають відношення до справи № 910/12352/13;

- Ухвала Господарського суду м. Києва від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13 про заборону відчуження майнових прав не забороняла ПАТ «Кредитпромбанк» відступити ПАТ «Дельта Банк» права вимог.

- Договір відступлення прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. за своєю суттю є не договором факторингу, а договором купівлі-продажу прав вимоги та відповідно на цей договір не розповсюджується обмеження і заборони на вчинення відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб.

У додатках до вищенаведеного відзиву представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» надав до суду копії договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. (із викресленнями, які на думку відповідача містили комерційну таємницю) (т.1 а.с.144), та копію додатку до додаткового договору від 04.11.2013 року до договору купівлі - продажу прав вимоги від 27.09.2013 року за кредитним договором № 10/60/07-Zkln _D на суму 6 642 025,94 грн., копію виписки із додатку до Акту приймання-передачі прав вимоги до вищенаведеного договору, з переліком договорів застави - договір №1/60/3/07-ZRLN,, №10/60-301/07-ZKLN, №10/60-П/07-ZKLN від 22.11.2007року, копію кредитного договору № 10/60/07-Zkln, від 22.11.2007 року, між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 копію договору поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року, копію іпотечного договору, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816. (т.1 а.с.143-158)

У судовому засіданні представник Позивачів - ОСОБА_8 заявлені позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити з підстави викладених у позовній заяві та заявах про збільшення підстав позову.

Представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надав, був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом.

22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник - ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 10/60/07-Zkln, виконання якого забезпечувалося порукою за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, укладеним 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , а також іпотекою нерухомого майна (житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельною ділянкою, що знаходиться за тією ж адресою) на підставі Іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816.

27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а АТ „Дельта Банк" набув права вимоги до боржників по кредитних договорах та договорах забезпечення, зокрема й за Кредитним договором № 10/60/07-Zkln та договорами забезпечення за ним.

Відповідно до Ухвали Господарського суду м. Київа від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13:

- накладено арешт на грошові кошти на рахунках Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) № 1 у ГУ НБУ у місті Києві та Київській області (МФО 321024) у межах розміру позовних вимог, а саме 217391416 (двісті сімнадцять мільйонів триста дев`яносто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 06 копійок,;

- заборонено Публічному акціонерному товариству «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належне йому рухоме та нерухоме майно, у тому числі майнові права Публічного акціонерного товраитсва «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (01014, місто Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38; ) у межах розміру позовних вимог, а саме 217391416 (двісті сімнадцять мільйонів триста дев`яносто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 06 копійок, .

Тобто, 27 вересня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права відчужувати АТ «Дельта Банк» будь які права вимоги , у тому числі за кредитним договором № 10/60/07-Zkln.

Згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Тобто, Договір купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013 р. був укладений з порушенням діючого законодавства України (вищенаведених норм права), а саме: Ухвалою Господарського суду м. Київа від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13, серед іншого заборонено ПАТ «Кредитпромбанк» у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належного йому рухомого та нерухоме майно, у тому числі майнових прав Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» - у межах розміру позовних вимог, а саме - 217461956 (двохста сімнадцяти мільйонів чотирьохсот шістидесяти однієї тисячі дев`ятсот п`ятидесяти шести) гривень 56 копійок. Таким чином, ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права, згідно цієї Ухвали суду, у межах 217 461 956,56 грн. укладати будь які правочини що до відчуження права вимоги за будь якими договорами, а тим паче на суму, яка перевищує суму цих позовних вимог. Однак, попри це обмеження ПАТ «Кредитпромбанк» 27 вересня 2013 року переуступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги на загальну суму 2 868 115 813, 48 грн., що за курсом НБУ на 27.09.2013 р. становить 358 828 451,58 доларів США, яка значно перевищує, суму обмеження, вказану в Ухвалі. До того ж, у будь якому випадку ПАТ «Кредитпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року на загальну суму 830 980,35 доларів США, що є сумою, яка є у межах 217 461 956,56 грн., що за курсом НБУ на 27.09.2013 р. дорівнює 27 206 550,3 доларів США, а відповідно, відступлення права вимоги на цю суму було заборонено Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13.

Відповідач - ПАТ «Дельта Банк» не надав та не довів належними та допустимими доказами факт сплати ПАТ «Кредитпромбанку» коштів за відступлення прав вимоги по договору купівлі - продажу від 27.09.2013 року та не довів факт існування у активах банку придбання прав вимоги до позивачів.

На підставі наведеного, суд робить висновок про укладання відповідачами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» від 27 вересня 2013 року в порушення Ухвали Господарського суду м. Київа від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13, та з цього приводу вимога позивачів про визнання оскарженої угоди частково недійсною підлягає задоволенню.

Суд критично відноситься до тверджень відповідача - ПАТ «Дельта Банк» про те, що Ухвала Господарського суду м. Києва від 01.07.2013 р. по справі № 910/12352/13 про заборону відчуження майнових прав не забороняла ПАТ «Кредитпромбанк» відступити ПАТ «Дельта Банк» права вимоги на суму 2 868 115 813, 48 грн.

Відповідно до вищенаведеного, Договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», укладений всупереч Ухвалі Господарського суду м. Київа по справі № 910/12352/13 є незаконним та з підстав, викладених у ст. 203 ЦКУ є недійсним.

На час укладення між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ "Дельта Банк" договору про відступлення права вимоги існували обмеження щодо укладення Договору відступлення прав вимоги за кредитом від 22.11.2007 року, які встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб.

Про віднесення договору про відступлення прав вимоги до договору факторингу, за умови оплати покупцем суми вимоги зазначається в Постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі №3-238гс16 та у Постанові Верховного суду від 11 вересня 2018 року по справі № 909/968/16, провадження № 12-97гс18.

Згідно із частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України договір факторингу розглядається як різновид купівлі фактором права грошової вимоги у клієнта. Це означає, що право грошової вимоги може бути предметом купівлі, але виключно за договором факторингу, а не загальної купівлі-продажу.

Також ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права укладати договір купівлі-продажу права вимоги, тому що укладення вказаного договору не є фінансовою послугою (або діяльністю, пов`язаною з наданням фінансових послуг, яку має право здійснювати Банк), натомість укладення договору купівлі-продажу є діяльністю у сфері торгівлі, яку заборонено здійснювати банкам.

Якщо розмір грошової вимоги значно перевищує ціну відступлення вимоги то оспорювані договори є договорами факторингу, оскільки вказана різниця є дисконтом, тобто платою (фінансовою вигодою), яку отримує фактор за договором факторингу.

Аналогічно у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 3-226гс16 та від 25 травня 2016 року у справі № 3-254гс16 викладено правову позицію, згідно з якою якщо договір між сторонами передбачає передачу права грошової вимоги проти виплати коштів або обов`язку їх виплатити, то фактично має місце фінансування однієї сторони іншою. Такі відносини мають ознаки факторингу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Сутність договору факторингу полягає у тому, що суб`єкт цивільних правовідносин (кредитор) маючи боржника, який з тих чи інших причин не сплачує належні першому кошти, все ж таки ці кошти отримує, хоча і не від боржника, а від третьої особи, шляхом укладання з нею договору факторингу.

Факторинг - це спосіб кредитування однієї особи іншою з умовою платежу у формі правонаступництва («покупки», або передачі прав вимоги до третьої особи).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Згідно з законом фактором у договорі факторингу має бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Крім того, ч. 2 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, до якої Україна приєдналася 11.01.2006, яка регулює договори факторингу і відступлення права грошової вимоги, визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (постачальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Отже, для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, боржником у договорі факторингу може бути суб`єкт господарювання - фізична або юридична особа, зареєстровані як суб`єкти господарювання.

Отже, у фактора права на придбання права відступної вимоги до фізичної особи не суб`єкта господарювання немає.

Також суд вважає, що по суті, відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України, договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 р.- є договором факторінгу, так як містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зокрема, за умовою договору купівлі-продажу прав вимоги фактично відбулося фінансування однієї сторони іншою за рахунок передачі останньому грошової вимоги цієї особи до третьої особи (боржника).

Кошти за Кредитним договором № 10/60/07-Zkln про відкриття не відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 600 000 доларів США, - було надано позичальнику в доларах США, який є фізичною особою, з метою задоволення власних споживчих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

Таким чином, ПАТ «Кредитпромбанк» не мало права на укладення договору про відступлення права вимоги (по суті договору факторингу) з ПАТ "Дельта Банк" від 27 вересня 2013 року у тому числі за кредитним договором № 10/60/07-Zkln.

Згідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов`язку в натурі.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Таким чином, із приписів даної норми випливає, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. За таких обставин, укладенню договору про відступлення права іпотеки має передувати укладення договору про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Тобто стає зрозумілим, що дані договори взаємопов`язані.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Визнання правочину недійсним пов`язане з анулюванням майнових наслідків його вчинення і встановленням наслідків, передбачених законом.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК є загальною. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК вона застосовується, якщо законом не встановлено особливі умови застосування наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку про недійсність Договору купівлі-продажу прав вимоги (по суті - договору факторінгу) між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині купівлі-продажу прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln, договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С . 22.11.2007 року за реєстр, номером 816 - з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину.

З приводу вищенаведеного, суд критично відноситься до тверджень відповідача - ПАТ «Дельта Банк» про те, що Договір відступлення прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. за своєю суттю не є договором факторингу, а договором купівлі-продажу прав вимоги та відповідно на цей договір не розповсюджується обмеження і заборони на вчинення відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб.

Таким чином, ураховуючи наведені обставини суд робить висновок, що зазначений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 р., який по суті є договором факторінгу, було укладено в період дії обмеження і заборони на вчинення відступлення права вимоги за кредитними зобов`язаннями по кредитному договору № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року, на якому частково базується таке відступлення, до фізичної особи ОСОБА_2 та фізичної особи ОСОБА_1 , які не являються суб`єктами господарювання. З вищенаведеного також вбачається часткова недійсність Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 27.09.2013 р.. А відтак, з вищенаведеного не вбачається законних підстав стверджувати про набуття ПАТ «Дельта банк» прав і обов`язків як нового кредитора так і іпотекодержателя за кредитним та іпотечними договорами, які були укладені між Позивачами та ПАТ «Кредитпромбанк».

Відповідно ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 10/60/07-Zkln з ОСОБА_2 , за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln від 22.11.2007 року та іпотечним договором посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816., укладених між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1

Також суд вважає неправомірним вчинення оскарженого правочину після вступу у законну силу Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 серпня 2011 р. по справі № 2-491/11 та наявності виконавчого провадження з існуючими заборонами у вигляді арештів усього нерухомого майна ОСОБА_1 , а також фактичною зміною кредитора у зобов`язанні за кредитною угодою № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р. в порядку, не передбаченому чинним законодавством, тобто фактичною заміною стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Так, судом встановлено, що згідно виконавчого провадження ВП №32718368, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Кравцом О.В. Постановою від 24.05.2012 р. та Постановою 29.03.2013 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , та заборонено відчуження будь якого належного їй майна відповідно до постанов про арешту та інформаційної довідки. № 53868318 від 23.02.2016 р. з Державного реєстру які надавалася Позивачами до суду.

Таким чином обидва арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1 діяли та були внесені до реєстру під час укладання оскарженої угоди від 27 вересня 2013 року.

Як доказ свого правонаступництва від ПАТ «Кредитпромбанк» - ПАТ «Дельта Банк» посилається та надає копію Договору купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013 р. який був нотаріально посвідчений приватним нотаріус КМНО Шевченко Д.Г .

Відповідно до гл. 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, яка діяла на час вчинення оскарженої угоди, надалі «Порядок») - «Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на той час), - «Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.»

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІVу - арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином, наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для ПАТ «Кредитпромбанк» відчужувати свої права на це майно (за договором іпотеки).

Зазначена правова позиція узгоджується з Ухвалою ВАСУ від 20 квітня 2016 року по справі № К/800/10620/16 та висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14), висновком Постанови ВСУ від 4 лютого 2015 року по справі № 6-238 цс14, висновком Постанови ВСУ від 18 січня 2017 року по справі № 6-2552цс16.

Також, частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Отже, при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу права вимоги відповідачі у справі, не замінюючи кредитора у зобов`язанні за кредитною угодою № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р. в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду від 11 липня 2018 року по справі № 908/1490/17 та Верховним Судом України у постанові від 19.08.2014 у справі № 923/945/13.

Згідно до ч. 3, 4 ст. 18 ЗУ «про виконавче провадження», - виконавець серед іншого має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. «Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.»

27.09.2013 р. ПАТ «Кредитпромбанк» не мав права укладати з ПАТ «Дельта Банк» чи з будь якою іншою особою угод про відчуження будь яких майнових прав що до нерухомого майна (житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, що знаходиться за тією ж адресою), у тому числі передавати свої права на це майно за договором іпотеки з ОСОБА_1. - на яке на той час було зареєстровано та наявне у реєстрі два арешти за виконавчим провадженням ВП №32718368, накладеного головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Кравцом О.В. Постановою від 24.05.2012 р. та від 29.03.2013 р., а Приватний нотаріус КМНО Шевченко Д .Г. не мала права нотаріально посвідчити цей договір.

Судом досліджено, надану до суду зі сторони ПАТ «Дельта Банк» копію додатку до додаткового договору від 04.11.2013 року до копії договору купівлі - продажу прав вимоги від 27.09.2013 року та встановлено, що відповідно до висновку експертного дослідження №18-2736 від 31 липня 2018 року Одеського наукового - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, - вказаний доказ вирогідно виготовлений за допомогою монтажу з використанням декількох документів, тому суд ставиться до нього критично, як до недопустимого доказу.

Також, судом встановлено, що ПАТ «Дельта банк» надав до суду копію додатку з переліком договорів застави - договір №1/60/3/07-ZRLN, №10/60-301/07-ZKLN, №10/60-П/07-ZKLN від 22.11.2007року, однак оригіналів чи належним чином посвідчених копій цих договорів до суду надано не було, згідно чого у суду відсутні підстави прийняти наявність цих угод, в якості доказів Відповідачів. З цього приводу, судом встановлено, що позивач укладав з ПАТ «Кредитпромбанк» тільки іпотечний договір посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В .С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816, інших договорів застави позивач не укладав.

Судом встановлено, що 01.04.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було змінено ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта банк», відповідно до договору відступлення прав вимоги, серія та номер 1148 від 20.05.2013 року виданий приватним нотаріусом Шевченко Д.Г. - договір від 20.05.2013 року. Однак вищенаведений договір до суду не надавався. Замість нього від приватного нотаріуса Шевченко Д.Г. до суду надійшла копія оскарженого договору від 27.09.2013 р. У подальшому, за заявою ПАТ «Дельта банк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем було всупереч існуючого законодавства, змінено підставу зміни іпотекодержателя ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта банк» з договору від 20.05.2013 року на договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р. під час судового провадження, а саме 04.10.2018р.

Встановлено, що 12.11.2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» направив листа до ОСОБА_2 за №3480/1013-002906-003 про припинення дії Кредитного договору № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року та припинення дії відповідних додатків, а також надання коштів (траншів) відповідно до кредитного договору. Вищенаведений договір в односторонньому порядку ПАТ «Кредитпромбанк» припинив та достроково пред`явив вимогу про повне погашення за кредитним договором - направленням письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, відповідно з цієї дати кредитний договір припиняє свою дію. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові від 14.02.2018 року Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №564/2199/15-ц.

Тобто, ПАТ «Кредитпромбанк» 12.11.2008 року пред`явивши письмову вимогу про повне дострокове погашення за кредитним договором - змінив строк виконання зобов`язання на 12.11.2008 р, так як, кредитор відповідно до частини другої статті 1058 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання - аналогічно правовой позиції Верховного суду, у Постанові від 29 серпня 2018 року по справі №241/31/16-ц.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, також за наявності рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору.

Тому, на 27.09.2013 р. - дату укладання оскарженого договору минув строк загальної позовної давності що до стягнення несплаченого кредитного зобов`язання за кредитним договором № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року зі сторони ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідно було відсутнє у останнього право переуступки чи факторінгу що до цього зобов`язання, що в свою чергу надає право Позивачам оскарження цієї угоди в частині передання боргу за вищевказаним зобов`язанням.

19.04.2011 року Овідіопольським районим судом Одеської області по справі №2-492/11 за кредитним договором № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року, було винесене Рішення про стягнення заборгованості в розмірі 4 366 147 гривен на користь ПАТ «Кредитпромбанк, - звернення із позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії такого кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Ця правова позиція, також, вказана у Постанові ВП-ВС від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц.

Вищенаведене теж свідчить про відсутність права у ПАТ «Кредитпромбанк» переуступати заборгованість за кредитним зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року на суму 6 642 025,94 грн., яка значно перевищує 4 366 147 гривен - суму заборгованості Позивачів, встановлену Рішенням Овідіопольським районим судом Одеської області від 19.04.2011 року по справі №2-492/11, яке вступило у законну силу, а також права ПАТ «Кредитпромбанк» переуступати цю заборгованість поза виконавчим провадженням шляхом укладання цивільно-правової угоди.

Суд критично відноситься до тверджень Відповідача - ПАТ «Дельта банк» про відсутність порушення прав Позивачів вищенаведеними правовідносинами - а саме укладеним 27.09.2013 р. Договору відступлення прав вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», згідно до наступного:

Суд вважає, що Позивачі цілком законно вибрали способом захисту своїх прав у цій справі - визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині відступлення прав вимоги за договором № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 року, так як незаконна, як встановлено судом, купівля-продаж саме цієї вимоги порушує права Позивачів,

Також, суд вважає, наявним порушення прав Позивачів, як споживачів кредитних послуг, ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» порушили вимоги п. 1 та 2 ч. 2 ст. 14, п. 12, ч. 1 та п. 1, 2, ч. 7 ст. 15, п. 3, 4, 5, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», - «Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги)

ПАТ «Дельта Банк» не надавав інформації позивачам що до свого правонаступництва (протилежних доказів суду не надано), а також що до сплати ним ціни Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р.

Таким чином, укладення договорів відступлення права вимоги позбавило Позивача - усіх прав, які надані клієнтам банку як споживачам фінансових послуг, та які можуть бути захищені у судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Позивачі мають законні права що до звернення із позовом про визнання Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині передачі прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln та договорами забезпечення за ним - недійсним.

Судом встановлено ПАТ «Дельта Банк» не повідомляв про продаж іпотечного майна позивачів та не надав ніякої інформації. Проте з наданих позивачами доказів, ПАТ «Дельта банк» надав в заставу іншому банку іпотечне майно позивачів, відповідна інформація містилася у публічному паспорті торгів, яка була надана до суду та досліджувалась.

Також на офіційному сайту ФГВФО від 6.08.2018 р. (копія якої надавалася Позивачами), згідно якої ніякої заборгованості Позивачів перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитною угодою № 10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р. не існує.

Вищенаведене також, свідчить про порушення прав Позивачів, саме діями та вимогами ПАТ «Дельта Банк» перешкоджає виконання судового рішення, відповідно суттєво порушує права Позивачів та дає їм законне право звернутися до суду з вимогою про визнання частково недійсною зазначеної цивільно-правової угоди.

Висновок суду.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний Договір відповідачі уклали без погодження з позивачами, чим порушили суб`єктивні права та законні інтереси позивачів, і, відповідно, у Позивачів були правові підстави для звернення до суду із вимогою про визнання недійсним такого договору, аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 910/7038/17."

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку про порушення Відповідачами прав Позивачів укладеним 27.09.2013 р. за Договором відступлення прав вимоги від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» в частині відступлення прав за кредитним договором № 10/60/07-ZkІn від 22.11.2007 року та договорами забезпечення за ним, а також про наявність у Позивачів законних прав що до звернення до суду з позовом про визнання Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині передачі прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln та договорами забезпечення за ним - недійсним.

Також, суд вважає позовну вимогу про визнання ПАТ «Дельта Банк», таким що немає прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 за кредитним договором № 10/60/07-Zkln та по відношенню до ОСОБА_1 за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В . С . 22.11.2007 року за реєстр. номером 816. - такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

По-перше; ця вимога по суті є вимогою про реституцію, відповідно до ст. 216 ЦК України, в наслідок визнання недійсним оскарженого правочину, а тому підлягає задоволенню.

По-друге; Також, у п. 2.3. вищенаведеного оскарженого правочину вказано, - «Права вимоги переходять від Продавця до Покупця, та обов`язки Продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги»

Однак, згідно отриманої письмової відповіді Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Генадіївни ніякого підписаного сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги за цим договором нотаріусу для нотаріального посвідчення сторонами не надавалось та відповідно, нотаріусом не посвідчувалось. (т.2 а.с135)

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦКУ, - «Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.»

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦКУ, - «У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.»

Відповідно до ч. 4 ст. 639 ЦКУ, - «Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.»

Судом встановлено, що відповідачі суду не надали оригіналу Акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого 27.09.2013 року, також, нотаріусом підтверджено відсутність нотаріального посвідчення цього додатку, тому, відповідно до п. 2.3. вищенаведеного оскарженого договору - права вимоги за переданими зобов`язаннями ОСОБА_2 не перейшли до Покупця - ПАТ «Дельта Банк».

По-третє; відповідно до Постанови НБУ N 245 від 27.06.2001 «Про створення єдиної інформаційної системи обліку позичальників (боржників)» банки подають НБУ інформацію про позичальників та розмір їх простроченої заборгованості. Згідно Постанови НБУ від 23.12.2003 р. №573, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20 01.2003 р. № 82/8681 гл.3 п.3.1, аб.2 «до бази даних ЄІС «Реєстру позичальників» банк надає інформацію про тих позичальників, які на дату її надання мають у гривневому еквіваленті сумарну прострочену та сумнівну заборгованість у національній та іноземній валюті в сумі, що перевищує 10 тис. грн. Інформація щодо позичальників (боржників) надається в розрізі кредитних угод із зазначенням сум простроченої заборгованості за кожним видом валюти.

Згідно отриманої судом копії відповіді НБУ від 05.09.2017 р. №20-0009/61316 на запит Одеського Апеляційного суду , при розгляді справи встановлено, що прострочена заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №10/60/07-Zkln від 22.11.2007 р була відсутня на час укладання оскаржуємого правочину Договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р. Таким чином на день укладання вищенаведеного договору уступки права вимоги не існувало заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту № 10/60/07-ZKLN від 22.11.2007 р. перед ПАТ «Кредитпромбанк», а відповідно ПАТ «Кредитпромбанк» не мав на то час права вимоги до ОСОБА_2 та відповідно не мав права відступати це право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення прав вимоги від 27.09.2013 р., а відповідно до останнього не перейшло право вимоги до

ОСОБА_2 -четверте; судом встановлено що згідно отриманих від вимоги ПАТ «Дельта Банк» та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Дарини Генадіївни доказам - за Договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 р., від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» перейшло, у тому числі, право вимоги по зобов`язанням ОСОБА_2 за кредитним договором № 10/60/07-Zkln_D. Однак встановити ідентичність (відповідність) кредитного договору № 10/60/07-Zkln_D - кредитному договору № 10/60/07-Zkln суд можливості не має, з причин ненадання суду будь якої копії кредитного договору № 10/60/07-Zkln_D, а покладатися на припущення суд не може. З цього приводу, також, суд встановлює відсутність переходу прав кредитора по зобов`язанням ОСОБА_2 від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Що до задоволення вимоги Позивачів про повернення усього стягнутого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2 суд ставиться критично, з приводу відсутності надання позивачами, відповідно до ст. 81 ЦПК України, доказів сплати будь яких коштів за кредитним договором № 10/60/07-ZkІn від 22.11.2007 року Позивачами на рахунок ПАТ «Дельта Банк». Тому у цій частині суд відмовляє Позивачам.

Що до задоволення позовних вимог про зняття заборони відчуження та вилучення записів про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів: 5178041 та 5178010 про іпотеку житлового будинку ОСОБА_1 . - суд вважає їх такими, що не відповідають правовому становищу сторін договору іпотеки, яке виникне в наслідок реституції з підстав визнання частково недійсним оскарженого договору. Так, в наслідок цієї реституції права та обов`язки іпотекодержателя за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816 - перейдуть до попереднього іпотекодержателя - ПАТ «Кредитпромбанк». Відповідно задоволення вимог про зняття заборони відчуження та вилучення записів про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів: 5178041 та 5178010 про іпотеку житлового будинку ОСОБА_1 буде порушувати його права, як нового іпотекодержателя.

Керуючись ст. ст. 3-7, 10-13, 18, 76-83, 95, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 91, 203, 215, 216, 227, 230, 548, 1054, 1077 - 1079 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Визнати Договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 27.09.2013 р., в частині купівлі-продажу прав вимоги по зобов`язанням за кредитним договором № 10/60/07-Zkln, договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року за реєстр, номером 816 - недійсним з моменту його укладення із застосуванням наслідків недійсності правочину;

Визнати ПАТ «Дельта Банк», таким що немає прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 за кредитним договором№ 10/60/07-Zkln та по відношенню до ОСОБА_1 за Договором поруки № 10/60-П/07- Zkln, від 22.11.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , та Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. 22.11.2007 року за реєстр. номером 816.

Зняти заборону відчуження та вилучити запис про обтяження (у тому числі номерів запису про обтяження: 5178100 та 5178072) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (де іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1, а Боржником ОСОБА_2 ) з наступного майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею: 318, 8 кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки (Кадастровий № НОМЕР_1 , призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Овідіопольського районного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2019 року

Суддя: Є. С. Козирський