Справа № 752/6125/19
Провадження №: 6/752/611/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

у березні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» ОСОБА_2 до виконання ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія Ріолта» своїх зобов'язань за рішенням Господарського суду м. Києва про стягнення про стягнення з ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» на користь ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ» боргу в розмірі 329 708,86 грн., обґрунтоване ухиленням боржника від виконання останнього, а також безрезультатністю вжитих заходів виконавчого провадження.

Приватний виконавець для розгляду подання не з'явився.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що вказане подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. перебуває наказ Господарського суду м. Києва № 910/8690/18 від 28.09.2018 року про стягнення з ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» на користь ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ» боргу в розмірі 329 708,86 грн.

22.10.2018 року приватним виконавцем на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57492536, котрою боржника було зобов'язано подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно.

Дана постанова була направлена сторонам до відома, зокрема, боржнику, як вбачається з реєстру поштових відправлень від 23.10.2018 року - на адресу, зазначену у виконавчому документу, а саме: АДРЕСА_2.

22.10.2018 року, керуючись ст. ст. 40, 45 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та направлено її боржнику до відома.

22.10.2018 року, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та її направлено боржнику до відома. Дані записи було внесено до відповідних реєстрів обтяження рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

24.10.2018 року, керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України боржником відкрито розрахункові рахунки в установах банків.

24.10.2018 року, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та її копію направлено в установи банків до виконання та сторонам - до відома.

24.12.2018 року виконавцем виставленні платіжні вимоги щодо примусового списання коштів з розрахункових рахунків боржника, які направлено до установи банків для виконання.

05.11.2018 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшла сума 927,44 грн. - кошти, що примусово списанні приватним виконавцем з рахунку боржника.

06.11.2018 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшла сума 350,50 грн. - кошти, що примусово списанні приватним виконавцем з рахунку боржника.

Приватним виконавцем розподілена сума 1 277,94 грн. з якої кошти у розмірі 909,10 грн. перераховано на реквізити стягувача, 90,90 грн. - винагорода приватного виконавця та 277,94 грн. - витрати виконавчого провадження.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та Київської області боржнику на праві власності автотранспортні засоби не належать.

Згідно відповіді КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» боржнику на праві власності нерухоме майно не належить.

Згідно відповіді Держгеокадастру у м. Києві та Київської області за боржником на праві власності земельні ділянки у м. Києві не зареєстровані.

Згідно відповіді Держпродспоживслужби за боржником трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми не зареєстровані.

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше) акцій приватних акціонерних товариств та (5 відсотків і більше) публічних акціонерних товариств, відсутній.

12.11.2018 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, проте, провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки за даною адресою Товариства не розшукано, про що складено відповідний акт.

16.11.2018 року до виконавця надійшло клопотання стягувача, в якому повідомлялось, що боржнику на праві власності належить майно у вигляді вугільної продукції, яка знаходиться на зберіганні ТОВ «Шляховик» (, Одеська обл. с. Салгани, вул. Шабська, буд. 39) у складських приміщеннях за адресою: с. Салгани Одеської області, вул. Шабська, буд. 39).

16.11.2018 року, керуючись ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесена постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ та направлено до виконання в Білгород-Дністровський ВП ГУНП в Одеській області (м. Білгород-Дністровський, вул. Тимірязєва, буд. 21).

26.11.2018 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: с. Салгани Одеської області, вул. Шабська, буд. 39, та описано майно, що належить боржнику, про що складено постанову про опис та арешт майна ВП №57492536 від 26.11.2018 року.

26.11.2018 року приватним виконавцем на адресу сторін направлено копії постанови про опис та арешт майна ВП №57492536 від 26.11.2018 року.

06.12.2018 року, керуючись ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

26.12.2018 року до приватного виконавця надійшов звіт про незалежну оцінку майна.

27.12.2018 року на адресу сторін направлено копію листа з висновком з незалежної оцінки майна для ознайомлення.

03.01.2019 року приватним виконавцем до ДП «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна.

Згідно протоколу № 386873 від 07.02.2019 року майно, що належить боржнику, продано за 108 040,98 грн.

Приватним виконавцем розподілена сума 108 040,98 грн. з якої кошти у розмірі 97 522,91 грн. перераховано на реквізити стягувача, 9 752,28 грн. - винагорода приватного виконавця та 765,79 грн. - витрати виконавчого провадження.

22.02.2019 року приватним виконавцем видано переможцю торгів Акт приватного виконавця про проведення електронних торгів.

19.02.2019 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, проте, провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки за даною адресою Товариства не розшукано, про що складено відповідний акт.

Згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича будівельна компанія Ріолта» є ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_1).

Згідно відповіді Міграційної служби України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 31.01.2018 року, органом видачі 8089.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово перетинав кордон України.

04.03.2019 року на адресу ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» (м. Київ, Хрещатик, буд. 7/11) направлялась вимога приватного виконавця щодо надання декларації про доходи та майно товариства.

Однак, керівником ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» пояснення стосовно не виконання рішення суду та декларацію про доходи та майно боржника приватному виконавцю не надано.

Отже, з матеріалів подання вбачається, що ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» з часу відкриття провадження рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок майна та доходів.

Відповідно до ст. 33 Конституції кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органам місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України

У своєму Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної силі утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними і нести шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частинами 1-4 ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявність умисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Судом встановлено, що відносно боржника ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» в особі керівника ОСОБА_2 існує невиконане зобов'язання за наказом Господарського суду м. Києва № 910/8690/18 від 28.09.2018 року.

Керівник ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» ОСОБА_2 викликалася до виконавця, проте останній не з'являвся, будь-яких заходів щодо відшкодування боргу не вчиняв, тобто ухилявся від виконання покладених на нього зобов'язань за наказом суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межу України керівника ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» ОСОБА_2 до повного виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/8690/18 від 28.09.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка Сергія Олексійовича про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту виконання зобов'язань ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» у ВП № 57492536 щодо примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/8690/18 від 28.09.2018 року про стягнення з стягнення з ТОВ «Торгово-виробнича будівельна компанія «Ріолта» на користь ТОВ «ІНТЕРКОАЛТРЕЙДІНГ» боргу в розмірі 329 708,86 грн.

Виконання ухвали покласти на Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко