КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 357/7886/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Кошель Л.М.

16 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Андрієнко А.М.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрації речового права на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. та просило:

визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 02.03.2018, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Шамраївський цукровий завод»;

скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138736 від 15.03.2018;

стягнути солідарно з ОСОБА_1, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» понесені судові витрати.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5012/2019
У грудні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» подало до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,1299 га з кадастровимномером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1299 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межахМатюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ Агрофірма «Матюші» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення заяви у повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує про необхідність забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза настання обставин, які можуть унеможливити виконання рішення суду у даній справі та поновлення порушених прав позивача за захистом, який звернувся до суду. Вказує, що власники спірних земельних ділянок мають намір у найближчий час здійснити їх поділ.

Звертає увагу на те, що зазначені у заяві заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, пов'язані із предметом позову і у повній мірі відповідають критерію адекватності.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначив, що посилання позивача на можливий поділ земельних ділянок є лише припущеннями. Вказав, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, порушує право власника на володіння та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - Грунський В.О. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

Київським апеляційним судом здійснювалося оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

З таким висновком суду повністю не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у липні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. та просило:

визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 02.03.2018, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Шамраївський цукровий завод»;

скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138736 від 15.03.2018;

стягнути солідарно з ОСОБА_1, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» понесені судові витрати (а. с. 1-10)

У грудні 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,1299 га з кадастровимномером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1299 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межахМатюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а. с. 13-18).

Заявник зазначив, що відповідачем ОСОБА_1 можуть бути вчинені дії щодо поділу спірної земельної ділянки, що унеможливить реальне виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору є право користування позивачем земельною ділянкою на підставі укладеного цивільно-правового договору, а саме - оренди.

Аналіз законодавства, що регулює правовідносини пов'язані із правом власності, дає змогу прийти до висновку, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Матеріали справи містять данні про те, що у позовній заяві не ставиться питання про позбавлення ОСОБА_1 право власності на спірну ділянку, та сам позивач не оспорює таке право.

За таких обставин колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, оскільки забезпечення позову в такий спосіб суттєво обмежує право власності ОСОБА_1 на останню.

Разом з тим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про необхідність забезпечення позову, оскільки існує реальна загроза настання обставин, які можуть унеможливити виконання рішення суду у даній справі та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Встановлено, що на теперішній час спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Таким чином, наявний спір між юридичними особами щодо користування вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної заяви суд першої інстанції не врахував, що існує реальна загроза того, що ОСОБА_1 може у подальшому поділити вищезгадану земельну ділянку, внаслідок чого зміняться реєстраційні номери, що фактично суттєво ускладнить виконання рішення суду у випадку задоволення вказаного позову.

За наведеного, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового застосування заходів забезпечення позову заявлених позивачем у вигляді заборони усім суб'єктам державної реєстрації речових прав вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, площею 2,1299 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків з порушенням норм процесуального права, із неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, площею 2,1299 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.04.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

А.М.Андрієнко