Справа № 444/340/19
Провадження № 2/444/694/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів позики -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів позики. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 20.09.2017 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому грошові кошти. Позивач 29.09.2017 року надав йому 500 доларів США. Строк повернення коштів було обумовлено через два-три місяці, розписка не виготовлялася.

Через три місяці з часу отримання коштів, відповідач ОСОБА_2 продовжував йому обіцяти, що він йому скоро поверне позику, після чого позивач звернувся з відповідною заявою до Жовківського відділення поліції на його дії.

Під час перевірки його заяви працівниками поліції, ОСОБА_2 , в присутності працівника поліції, факту отримання позики не заперечував, пояснював затримку повернення коштів їхньою відсутністю, просив додаткового часу, і власноручно без будь-якого примусу написав розписку, в якій зобов`язувався повернути грошові кошти в сумі 500 доларів США до 14.10.2018 року. Обіцяв розпискою кожного місяця повертати по 25 доларів США.

Спочатку позивач старався зрозуміти його матеріальний стан і трохи почекати, проте зараз зрозумів, що ОСОБА_3 не збирається повертати йому позичені гроші в звичайному порядку, а тому позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Вказує, що на день додачі заяви курс Національного банку України долар США-гривня становить за 100 доларів США - 2742.3692 гривень США.

Зазначає, що, відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України, форма договору позики була засвідчена розпискою, оригінал якої знаходиться у позивача. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, за прострочення терміну оплати по договору боржник повинен сплатити проценти за договором позики в сумі облікової ставки Національного банку України, що становить 551.48 гривень.

У зв"язку із вищенаведеним позивач просить стягнути з відповідача в його користь суму боргу в розмірі 14263,32 грн. та судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просить позов задоволити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що стверджується рекомедованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до копії розписки в матеріалах справи (а.с.7), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , зобов"язується до 14.10.2018 року повернути грошові кошти в сумі 500 доларів США громадянину ОСОБА_1 . Із копії розписки вбачається, що така написана відповідачем власноручно, без будь-якого фізичного чи морального тиску. ОСОБА_2 зазначив, що кожного місяця буде повертати по 25 $ США. Розписка підписана відповідачем, а саме із зазначенням його прізвища, ініціалів та особистого підпису.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63 цс13, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документу, який оглянутий у судовому засіданні, є належним та допустимим доказом як факту отримання грошової суми ОСОБА_2 від ОСОБА_1 та волевиявлення ОСОБА_2 у встановлені терміни повернути борг, так і невиконання відповідачем даних боргових зобов"язань.

Виходячи із встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка відповідача, власноручно ним написана та підписана, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору, і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Із змісту ст. 1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановленому договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст.625 ЦК України.

В даному випадку сума процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України становить 551,48 гривень, на що позивач додав відповідний розрахунок, який здійснений вірно, а тому береться судом до уваги.

Статтею 526 ЦК України передбачено обов`язковість виконання зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначає позивач, на неодноразові вимоги повернути борг, відповідач не реагує. Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу.

На день подачі позивачем позовної заяви до суду, тобто станом на 05.02.2019 року, офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, а саме долару США становить в розрахунку за 100 доларів США - 2742.3692 гривень. Від так 500 доларів США становитиме 13711.846 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в загальному розмірі 14263,32 грн. (13711,846 грн. + 551, 48 грн.).

Отже, враховуючи вищезазначені обставини та норми діючого законодавства, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу в розмірі 14263,32 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 768,40 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 /проживає та зареєстрований АДРЕСА_2 / в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 /проживає та зареєстрований АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 / - суму боргу в розмірі 14263,32 грн. та судові витрати в розмірі 768,40 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скаргаподається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівськоїобласті.

Текст повного рішення суду виготовлено 15.05.2019 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.