Провадження №2-з/225/3/2019
Справа №225/1901/19
УХВАЛА

15 квітня 2019 року м.Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Качаленко Є.В., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість легкового седану марки «Renault» Megane 2006 р.в., номер шасі (кузова, рами) VF1LM1A8, АН9724МН - 143975,50 грн, процентів за користування чужими коштами в сумі 5762 грн 94 коп, інфляційних витрат 3% річних в сумі 20329,27 грн, судовий збір 1650 грн. та 384,20 грн.

Одночасно з предявленням уточненого позову ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на майно, що належить і знаходиться у відповідача ОСОБА_2, а саме транспортний засіб легковий седан марки «Renault» Megane 2006 р.в. VF1LM1A8 АН9724МН та заборонити відповідачу ОСОБА_2 користуватись ним до вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України вказана заява розглядається без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідив зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, і зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року надано розяснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, свої позовні вимоги ОСОБА_3 обгрунтовує тим, що згідно договору купівлі продажу транспортного засобу №1442/2017/752805 від 16.02.2017 року укладеного між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, без згоди позивача, ОСОБА_4Є продав ОСОБА_2 належний позивачу транспортний засіб легковий седан марки «Renault» за ціною 143975,50 грн. В листопаді 2018 року ОСОБА_3 стало відомо, що відповідач грошові кошти за купівлю автомобіля не передавала ОСОБА_4 Вартість транспортного засобу в сумі 143975,50 грн. відповідач до теперішнього часу не сплатила, незважаючи на неодноразові звернення позивача.

Дослідженням змісту та вимог заяви про забезпечення позову встановлено, що предмет спору є стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу транспортного засобу №1442/2017/752505 в сумі 143975,50 грн.

Суд враховує представлені позивачем докази на підтвердження своїх вимог і відмічає наявність копії нотаріальної довіреності на право розпоряджатись на власний розсуд транспортним засобом з правом отримувати гроші, копії договору купівлі-продажу транспортного засобу, а так само відсутність передбачених ст.76 ЦПК доказів твердження позивача, що відповідач не передавала гроші за договором.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Задля забезпечення виконання судового рішення позивач просить накласти арешт на транспортний засіб та заборонити відповідачу користуватись ним до вирішення справи по суті.

Однак, суд відмічає, що предметом позову є стягнення коштів, тобто пряма майнова вимога до позивача, а не спір щодо транспортного засобу. Відтак очевидним є певна невідповідність виду забезпечення позову самим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Неможливість виконати рішення суду про стягнення коштів може вказувати на доцільність застосування такого специфічного заходу забезпечення як арешт майна відповідача, наприклад, автомобіля.

Однак, як слідує із позовної заяви, відповідач є місцевою жителькою Торецька, має роботу - працює державним соціальним інспектором, має у власності транспортний засіб. Відтак, очевидних підстав стверджувати про її матеріальну неспроможність виконання рішення про стягнення грошових коштів наразі у суду немає.

Враховуючи надані позивачем на підтвердження своїх вимогдокази та дані про особу відповідача, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, з огляду на те, що обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову - арешт автомобіля не є співрозмірним із заявленими нею позовними вимогами про стягнення грошових коштів за договором. На переконання суду, накладення арешту на майно, що належить відповідачу є заходом, який наразі призведе до суворих необгрунтованих обмежень для власника у володінні та користуванні його майном.

Керуючись ст.ст.149-153, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачеві ОСОБА_2 транспортний засіб легковий седан марки «Renault» Megane 2006 р.в. VF1LM1A8 АН9724МН, та заборони користування до вирішення справи по суті - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: