РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/433/19

провадження у справі № 2/0285/431/19

15 квітня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 12 по провулку Купріна в м. Новоград-Волинський Житомирської області.

Свої вимоги мотивувала тим, що її чоловік ОСОБА_3 помер 15.12.2012 року. Після смерті чоловіка позивач, як дружина спадкодавця, є єдиною спадкоємицею за законом першої черги спадкування, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Покійному належав житловий будинок № 12 по провулку Купріна в м. Новограді-Волинському. Однак, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у реєстрації своїх спадкових прав, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Померлий був індивідуальним забудовником і отримав земельну ділянку по вул. Купріна, 17 площею 950 кв.м. для будівництва житлового будинку, однак за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. Вважає свої права порушеними, тому за їх захистом звернулася до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представники Новоград-Волинської міської ради не прибули в судове засідання. В заяві просили розгляд справи провести без їх участі. При розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 15.12.2012 року в м. Новограді-Волинському Житомирської області (а.с. 8).

Єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, є його дружина позивач ОСОБА_2, що підтверджується повідомленнями нотаріуса, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9, 13-14).

Позивач відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2018 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю документів, підтверджуючих реєстрацію права власності покійного (а.с. 22).

Судом встановлено, виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради народних депутатів у 1992 році визнав ОСОБА_3 індивідуальним забудовником та надав йому земельну ділянку № 17 по вулиці Купріна загальною площею 950 кв.м. (а.с. 10).

Також згідно рішення ради від 14.10.1992 року № 341 новопрокладеному провулку, що зєднує вулиці Герцена і Купріна присвоєно назву провулок Купріна. До провулку Купріна віднести будинок № 12 по вул. Купріна і присвоїти № 7 (а.с. 11).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомляє, що ОСОБА_3, померлому 15.12.2012 року, державний акт на право власності на земельну ділянку по провулку Купріна,12 в м. Новограді-Волинському не видавався (а.с. 12).

Позивачем надано копію технічного паспорту на будинок, де зазначено, що житловий будинок по провулку Купріна,12 в м. Новограді-Волинському побудований у 2003 році.

Відповідно до ст.ст. 328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв'язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449.

Відтоді виникнення право власності на новозбудований обєкт нерухомості закон повязує з його реєстрацією.

Отже, до 5 серпня 1992 року законодавством не була передбачена процедура введення в експлуатацію індивідуальних житлових будинків при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Однак у вказаному випадку житловий будинок побудований у 2003 році та позивачем не надано доказів введення об'єкта нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об'єкта нерухомого майна як об'єкта цивільного права.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_3 не набув права власності на житловий будинок № 12 по провулку Купріна в м. Новограді-Волинському, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування.

З метою реалізації своїх спадкових прав позивачу доцільно ставити питання про визнання за нею в порядку спадкування за законом прав та обовязків забудовника на недобудований житловий будинок по провулку Купріянова, 12 в м. Новограді-Волинському.

Відтак судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10-11, 76-82, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок № 12 по провулку Купріна в м. Новограді-Волинському Житомирської області відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та(або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 22.04.2019 року.

Головуюча Т.Г. Заполовська