УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участі секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

09 квітня 2019 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного рішення, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд справи в суді, про існування судового рішення дізнався лише 08 квітня 2019 року у Жовтневому ВДВС. Зазначив, що заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18.06.2015 року з нього стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісяця, вказане рішення перебуває на виконанні у виконавчій службі, за ним він проводить виплати, проте він не згодний із вказаним рішенням, оскільки рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.03.2016 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, тобто з ним, а тому починаючи з 2015 року по теперішній час дитина зареєстрована за його адресою, постійно проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні.

Сторони у судове засідання не зявились.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 08.06.2015 року.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Зі змісту статті 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст.288 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна мати місце у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Лише за наявності двох підстав, визначених у ст.288 ЦПК України, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Вказана правова позиція при перегляді заочного рішення підтверджується в листі Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний про розгляд справи у суді, спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи убачається наявність власноруч викладеної письмової заяви відповідача по справі ОСОБА_1 про розгляд позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення аліментів у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Тобто відповідач був обізнаний про винесення відносно нього рішення по даній справі.

Статтею 13 ЦК України встановлено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За таких обставин справи, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя: ОСОБА_5