Ухвала

10 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 523/8298/16-ц

провадження № 61-44089св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», поданою адвокатом Бабенко Наталією Сергіївною, на постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 липня 2018 року у складі суддів: Цюри Т. В., Сегеди С. М., Гірняк Л.А.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на іпотечне майно, припинити право власності на іпотечне майно та припинити право користування іпотечним майном.

Свої вимоги обґрунтовувало неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2017 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором кредиту № 1747 від 5 грудня 2007 року в сумі 415 110 грн 90 коп звернуто стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 22,4 м2, житловою площею 12,8 м2, що належить спадкоємцю ОСОБА_6 після смерті іпотекодавця ОСОБА_10 та є предметом іпотеки за договором іпотеки від 05 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Державний Ощадний банк» та ОСОБА_10, а саме, шляхом проведення прилюдних торгів з визначенням початкової вартості та пріоритетності вимог інших кредиторів в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Задовольняючи позов в частини позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання боржником ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, що складає 415 110 грн 90 коп., а тому в рахунок її погашення необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки і доцільним способом реалізації іпотечного майна буде саме його реалізація на публічних торгах.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 18 липня 2018 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», як передача у власність предмета іпотеки іпотекодержателю, так і продаж предмета іпотеки від свого імені, про що просив позивач в уточненій позовній заяві, відповідно до умов іпотечного договору є позасудовим способом задоволення вимог кредитора, а тому кредитор не позбавлений права задовольнити свої вимоги у встановлений договором спосіб.

У касаційній скарзі представник банку просить скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 липня 2018 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що право продажу від свого імені предмета іпотеки може бути визнано за банком на підставі як рішення суду, так і на підставі відповідного застереження, що на його думку, підтверджується позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

ОСОБА_6 подав відзив на касаційну скаргу, в якому проти задоволення касаційної скарги заперечує, вважає рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін.

24 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».

27 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду призначено справу до розгляду.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 205/578/14-ц (провадження № 61-10184св18).

Передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 205/578/14-ц, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виходив з такого.

У постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 зроблено висновок, що обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Установлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Звертаючись до суду з позовними вимогами, ПАТ «КБ «ПриватБанк» обрало судовий спосіб захисту порушених прав кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, та просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV). Закон визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі правила для здійснення реалізації предмета за рішенням суду, зокрема в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

ВеликаПалата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18), не вбачаючи підстав для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, зробила висновок, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону № 898-IV є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 922/2416/17, погодившись із правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у постанові від 05 квітня 2017 року (провадження № 6-3034цс16), вважав, що обрання певного способу правового захисту, у тому числі й позасудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

У постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зважаючи на те, що позивач звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, який визначений договором іпотеки як позасудовий, відповідно, для реалізації якого необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя (з огляду на те, що таким договором не передбачено іншого порядку), дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин між сторонами та правильно застосував закон, що їх регулює.

На думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, не може по різному відбуватися кваліфікація такого способу захисту, як визнання права власності на предмет іпотеки та надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки. Якщо визнання права власності на предмет іпотеки кваліфікується як позасудовий, то, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18), має бути кваліфікований як позасудовий такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 5 лютого 2019 року прийнято для продовження розгляду цивільну справу №205/578/14-ц та призначено її до розгляду.

Вбачається, що оскаржуванісудові рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передані на розгляд ВеликоїПалатиВерховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, ВерховнийСуд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою ПалатоюВерховного Суду справи № 205/578/14-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження в справі № 523/8298/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»на постанову Апеляційного суду Одеської області від 18 липня 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 205/578/14-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська