РІШЕННЯ

іменем України

19 квітня 2019 рокуСправа №451/144/18
Провадження № 2/451/186/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, законного представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехові цивільну справу №451/144/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

29 січня 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що 26 жовтня 2010 року помер чоловік позивача ОСОБА_5, ще підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0944 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області. Право власності спадкодавця на дану земельну ділянку підтверджується відповідним державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №009071, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9723. За життя ОСОБА_5 розпорядження на випадок своє смерті у вигляді заповіту не робив. Не було дане майно також і об'єктом спадкового договору. Позивач та законний представник заяви нотаріусу про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з моменту її відкриття не подавали. Однак позивачі прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Підтвердженням даного факту є довідка видана ОСОБА_4 сільською радої Радехівського району Львівської області за №12 від 02.01.2018 року. За твердженням представника позивача, нотаріус відмовляється видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що відкрилася після смерті чоловіка позивача. За таких обставин позивач не вбачає іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що помер 26 жовтня 2006 року; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за законом після смерті 26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 право власності на частку в розмірі 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0944 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №009071, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9723; визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у порядку спадкування за законом після смерті 26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 право власності на частку в розмірі 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0944 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №009071, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9723.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (с. 72-74).

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.69).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що 26 жовтня 2006 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-СГ №071651, виданого Великоколоднівською сільською радою Кам»янка-Бузького району Львівської області 30 жовтня 2006 року (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження, серії 1-СГ №290624 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в графі батьки значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії 1-СГ №129677 вбачається, що ОСОБА_5, зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Дмитренко» (а.с.7).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії IV-ЛВ №009071, виданого 10.08.2000 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 15.05.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9723, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,0944 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_5 (а.с.6 - зворот).

Відповідно до довідки №12, від 02.01.2018 року, виданої виконкомом ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_5 до дня смерті 26.10.2006 року фактично проживав без реєстрації в с. Павлів по пр..Юності, 11/6, Радехівського району Львівської області. За даною адресою, на день смерті ОСОБА_5 були зареєстровані ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 Від імені померлого ОСОБА_5, заповіт не посвідчувався (а.с.9).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51589972 від 16.04.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлого 26.10.2006 року, спадкова справа не заводилася (а.с.44).

Окрім цього, факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно із спадкодавцем до дня його смерті за адресою в с. Павлів по пр..Юності, 11/6, Радехівського району Львівської області підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, не довірити показам якого в суду підстав немає (а.с.73).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього 26 жовтня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за законом після смерті 26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 право власності на частку в розмірі 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0944 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №009071, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9723.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у порядку спадкування за законом після смерті 26 жовтня 2006 року ОСОБА_5 право власності на частку в розмірі 1/2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0944 га, яка знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №009071, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9723.

Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, жительки м. с.Павлів пр..Юності,11/6 Радехівського району Львівської області судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_9

Повний текст судового рішення вигтовлено 19.04.2019 року.