ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/384/19 Справа № 171/1624/17 Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року, яке постановлено суддею Хоруженко Н.В. у місті Апостолове Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивач вказував, що він з відповідачкою знаходиться у зареєстрованому з 15 липня 1978 року. Шлюбні відносини між ними були припинені в 2003 році, коли захворіла мати позивача та він був вимушений звільнитися з роботи і змінити місце мешкання з с. Зеленодольск на місто Кривий Ріг. З 2003 року, до часу смерті матері в 2005 році позивач мешкав разом з нею в АДРЕСА_1 Після смерті матері відносини між позивачем та відповідачкою не відновились, тому він залишився в місті Кривому Розі. Відповідачка в поза судовому порядку не забажала розірвати шлюб.

На підставі наведеного просив шлюб, який зареєстрований 15 липня 1978 року Покровським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 701 - розірвати, час на примирення не надавати.

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Покровським районним у м. Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 701 - розірвано.

Витрати по реєстрації розірвання шлюбу покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині визначення періоду, з якого були припинені шлюбні відносини сторін по справі та ухвалення в цій частині нового рішення із зазначенням, що шлюбні відносини між нею та позивачем припинені у січні 2015 року, що в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення, як таку, що жодним чином не стосується предмета спору.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_6, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 15.07.1978 року, про що в Книзі реєстрації актів про шлюб 15.07.1978 року зроблено відповідний актовий запис № 701, та підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли.

Судом першої інстанції позивачу та відповідачу надавався строк для примирення 2 місяці, однак за вказаний період часу сторони не примирилися.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, у позивача відсутнє волевиявлення щодо підтримання подальших сімейних відносин.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача вважає, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не зазначено в рішенні суду фактичні обставини, встановлені судом, оскільки суд першої інстанції не визначився із строком, коли між сторонами фактично були припинені шлюбні відносини, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що сторони подружніх та сімейних відношень не підтримують, спільного господарства не ведуть, родина розпалася, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що сторонами не оскаржено.

Однак, судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не визначено строк, коли між сторонами фактично були припинені шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За змістом п. 11вказаної Постанови, у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається із матеріалів справи, в судовому засіданні в суді першої інстанції 15 січня 2018 року були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою встановлення строку, коли між сторонами по справі фактично були припинені шлюбні відносини.

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відображені, під час прослуховування компакт-диску із записом судового засідання від 15 січня 2018 року пояснення свідків, через нечіткість запису на компакт-диску, не відображаються.

В зв'язку із вище наведеним, будучи допитаними в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, знаходячись під присягою, кожен окремо пояснили, що між позивачем та відповідачем по справі фактично шлюбні відносини були припинені на новий 2015 рік, тобто з січня 2015 року, у зв'язку з чим колегія суддів, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, вважає доведеним той факт, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі фактично припинено з січня 2015 року.

Позивачем по справі зворотного не доведено.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні та доповненням мотивувальної частини заочного рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року реченням наступного змісту: «Шлюбні відносини між подружжям фактично припинено з січня 2015 року».

Керуючись ст.ст.255, 367,374,377,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року змінити.

Доповнити мотивувальну частину заочного рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року реченням наступного змісту: «Шлюбні відносини між подружжям фактично припинено з січня 2015 року»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: