ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/22/19 Справа № 204/2623/17 Головуючий у першій інстанції: Самсонова В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

04 травня 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір №б/н на підставі особистої заяви останньої, згідно з умовами якого вона отримала від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачці кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 8000,00 грн., яку відповідач отримала та використала кредитні кошти в своїх цілях. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала та не повернула використані нею кредитні кошти, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становить 65389,00 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7862,41 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 50887,55 грн.; заборгованість по пені та комісії - 3049,09 грн.; а також штрафи (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 3089,95 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором б/н від 24.06.2010 року в загальному розмірі 65389,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 112-116).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника відповідача - ОСОБА_4 та рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ПАТ КБ "ПриватБанк", яке долучене до матеріалів справи (а.с. 63, 162).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" надано копію анкети-заявки від 26 червня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявляє бажання отримати платіжну карту кредитка "Універсальна" з кредитним лімітом 5000,00 грн. (а.с. 5).

Зазначена вище анкета-заявка не містить відомостей про строк дії кредитного договору. Відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитним коштами, комісії, неустойки.

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов'язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 7-30).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умов та Правил надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Більше того, згідно змісту письмової заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від 15.04.2016 року, відповідач не визнає факт укладення між сторонами кредитного договору від 26.06.2010 року, зазначаючи, що у ПАТ КБ "ПриватБанк" було отримано лише зарплатну картку без встановлення кредитного ліміту (а.с. 56-57).

Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" також не містить підпису відповідача (а.с. 6).

На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.06.2010 року, згідно якого, станом на 28.02.2017 року становить 65389,00 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7862,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 50887,55 грн., нарахована пеня та комісія - 3049,09 грн., а також штрафи (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 3089,95 грн. (а.с. 3-4). Даний розрахунок не доводить факту досягнення сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов кредитного договору.

Встановлено також, що відповідач змінила прізвище, у зв'язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_3 на ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Красногвардійським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ (а.с. 58).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем 24.06.2010 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом; встановивши, що відповідач не визнає наявність між сторонами кредитних правовідносин; банком не представлено суду доказів, що відповідали б положенням статей 77, 78 ЦПК України, отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі (платіжні, касові документі тощо); враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правила надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - колегія приходить до висновку про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведено факт укладення з відповідачем саме кредитного договору та не доведено його умови.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідачки. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Необхідно також зауважити, що згідно змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач лише виявляє бажання отримати платіжну карту кредитка "Універсальна" з кредитним лімітом 5000,00 грн. При цьому доказів отримання ОСОБА_3. вказаної кредитної карти позивачем не надано.

Долучена до апеляційної скарги довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" на аркуші справи 118 не спростовує викладених вище висновків суду, адже вказана довідка не є складовою кредитного договору; крім того, апелянтом не обґрунтовано об'єктивної неможливість подання вказаного письмового доказу до суду першої інстанції.

Колегія звертає також увагу, що відповідач заперечує отримання у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитної карти "Універсальна" зі встановленим кредитним лімітом, що підтверджується письмовою заявою на аркушах справи 56-57.

Клопотань про надання апеляційному суду будь-яких доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав, на що місцевий суд уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позову у зв"язку з порушенням банком строку позовної давності. Тому рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обгрунтування відмови у задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення повинно бути залишено без змін.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2017 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді