Справа № 186/432/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючої - судді Янжули С.А.

при секретарі - Лиман Н.П.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок вчинення кримінального злочину по ч.1 ст.121 КК України, у цивільному провадженні

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок вчинення кримінального злочину по ч.1 ст.121 КК України, у цивільному провадженні.

Просить суд стягнути на його користь з відповідача компенсацію за шкоду, завдану каліцтвом внаслідок вчинення кримінального злочину, шляхом відшкодування заробітку (доходу), втраченого у зв'язку із частковою постійною втратою загальної працездатності за період з 01 квітня 2004 року до 28 лютого 2019 року в сумі 542 510,00 гривень; стягнути на його користь з відповідача компенсацію за шкоду, завдану каліцтвом, внаслідок вчинення кримінального злочину, шляхом відшкодування заробітку (доходу), втраченого у зв'язку із частковою постійною втратою загальної працездатності, у розмірі 10 432,50 гривень щомісячно та постійно, але не менше 2,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлений законодавством України, починаючи з 01 березня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні подала суду клопотання про закриття провадження в справі, зазначивши, що позивач вже звертався до Першотравенського міського суду з такими ж позовними вимогами до відповідача, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року по справі №186/1706/14-ц у задоволенні позовних вимог було відмовлено, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому рішення набрало законної сили. Додала копію вказаних судових рішень. Тому, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, є підстави для закриття провадження в справі.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження в справі та зазначив, що в рішенні Верховного Суду від 30 січня 2018 року вказано, що відмова в задоволенні позову з підстав недоведеності не перешкоджає зверненню позивача до суду з вимогами про відшкодування шкоди за умов надання суду належних доказів про ступінь втрати працездатності. Всі суди, майже 10 чоловік, визначили, що належним доказом в даній справі є лише висновок МСЕК. ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря МСЕК і йому надано відповідь, що він дійсно є інвалідом третьої групи безстроково з 2002 року, має 60% втрати працездатності, причина інвалідності "професійне захворювання", встановлення відсотків втрати працездатності внаслідок кримінального випадку (не пов'язаного з виконанням ним трудового обов'язку) до компетенції медико-соціальної експертизи не належить. Всі 10 суддів сказали в своїх рішеннях, що лише МСЕК встановлює відсотки втрати працездатності, але відповідь головного лікаря МСЕК всієї області говорить, що достатньо експертизи 2012 року. В п.4.9.5 висновку експертизи за 2012 рік вказано, що є стійка втрата працездатності у позивача, є вирок суду, ухвала апеляційного суду, з якою погодився ОСОБА_3 і судово-медична експертиза за 2012 рік, а тепер є відповідь МСЕК. В них є маленький плюс - відповідь МСЕК.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача - адвоката ОСОБА_4 про закриття провадження в справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:1) характер і ступінь ушкодження здоровя.

Статтею 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Статтею 7-1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Позивач, як на підставу позову, посилається на постанову Верховного Суду від 30 січня 2018 року в аналогічній справі №186/1706/14-ц за його позовом до ОСОБА_3 про відшкодування втраченого заробітку , в якій зазначено, що відмова в задоволенні позову з підстав недоведеності не перешкоджає зверненню позивача до суду з вимогами про відшкодування шкоди за умов надання суду належних доказів про ступінь втрати працездатності та зазначає, що він вважає, що йому необхідно було звернутися до органу МСЕК для повторного встановлення ступеня втрати працездатності (у відсотках), тому він звернувся в КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради", на що отримав письмову відповідь, що встановлення відсотків втрати працездатності внаслідок кримінального випадку (не пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків) до компетенції медико-соціальної експертизи не належить. Тому вважає, що єдиним належним та допустимим доказом щодо встановлення відсотку втрати працездатності, залишився і є відповідний висновок експерта №39/11 від 22 червня 2012 року.

Дійсно, позивач уже звертався до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з аналогічним позовом до відповідача про відшкодування втраченого заробітку та просив суд стягнути з відповідача на його користь втрачений у звязку з втратою загальної працездатності, внаслідок злочину, заробіток (дохід) в сумі 274 245,00 гривень та втрачений у звязку з втратою загальної працездатності, внаслідок злочину, заробіток (дохід) у розмірі 2,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлений законом України, щомісячно та постійно, починаючи з 01 лютого 2016 року.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі з підстав того, що позивачем та його представниками не було надано суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували дату встановлення ОСОБА_1 стійкої втрати професійної чи загальної працездатності ( при відсутності професійної), строк на який її встановлено, а також її відсотки, вони посилалися на висновок експерта №39/11 від 22 червня 2012 року, однак висновком зазначено відсоток втрати загальної працездатності, але не встановлено, з якого часу вона настала та по який час вона встановлена. В ході судового розгляду позивач та його представники відмовилися від проведення будь-яких медичних експертиз, так як вважають, що встановлення дати настання стійкої втрати професійної (загальної працездатності) та строк, на який таку втрату встановлено, відноситься до компетенції суду.

13 липня 2016 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року залишено без змін, оскільки належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок експертизи з визначення процента втрати працездатності, позивачем було надано висновок експерта від 22 червня 2012 року №39/11, в якому відсутні вказані відомості, а позивач та його представники відмовилися від проведення будь-яких медичних експертиз.

В даній постанові вказано, що відмова в задоволенні позову з підстав недоведеності не перешкоджає зверненню позивача до суду із вимогами про відшкодування шкоди за умов надання суду належних доказів про ступінь втрати працездатності.

Пунктом 2 частини 2 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки, є таке, що набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; доказ, на який посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог - висновок експерта від 22 червня 2012 року №39/11, вже був предметом дослідження при попередньому розгляді цивільної справи з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; в даному доказі зазначено відсоток втрати загальної працездатності, але не встановлено, з якого часу вона настала та по який час вона встановлена; позивачем, у строки передбачені законом, не надано суду належних та допустимих доказів про ступінь втрати ним працездатності, висновку відповідної судово-медичної експертизи, яка б визначила період настання втрати загальної працездатності позивачем, як вказано в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року, не надано; представник позивача в підготовчому судовому засіданні також не заявив клопотання про призначення судово-медичної експертизи, наполегливо посилаючись, як на доказ, в даній справі лише на висновок експертизи за 2012 рік, який вже був предметом дослідження в аналогічній справі за позовом ОСОБА_1 В.В., та на відповідь головного лікаря МСЕК, але саме судово-медична експертиза може встановити дату встановлення ОСОБА_1 стійкої втрати професійної чи загальної працездатності ( при відсутності професійної), строк на який її встановлено, а також її відсотки, тому суд вважає, що цивільна справа підлягає закриттю.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред'явленні позову до суду, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Відповідно ч.ч.9,10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року було частково задоволено заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на: 1/2 частку автомийки, розташованої за адресою: вул.Мечнікова, буд.54, м.Першотравенськ, Дніпропетровська область, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, все належне ОСОБА_3 на праві приватної власності рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3 і знаходяться у нього або на його банківських рахунках, в межах суми позову 542 510,00 гривень.

В зв'язку із закриттям провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок вчинення кримінального злочину по ч.1 ст.121 КК України, у цивільному провадженні, суд вважає за необхідне скасувати вказані заходи забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.158, ст.200, п.3 ч.1 ст.255, ч.2 ст.256, ст.ст.259-261 ЦПК України, -суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок вчинення кримінального злочину по ч.1 ст.121 КК України, у цивільному провадженні - закрити в зв'язку з тим, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Роз'яснити сторонам наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на:

- 1/2 частку автомийки, розташованої за адресою: вул.Мечнікова, буд.54, м.Першотравенськ, Дніпропетровська область, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2;

- все належне ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2 і знаходяться у нього або на його банківських рахунках,

в межах суми позову 542 510,00 гривень, встановлені ухвалою судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року.

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання ухвалою законної сили надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили цією ухвалою суду.

Суддя: С.А. Янжула.