15.04.2019 227/4443/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Здоровиця О.В.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну первісного стягувача за виконавчим листом №227/4443/16-ц, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою, в якій просить замінити первісного стягувача Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Правекс-Банк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за виконавчим листом №227/4443/16-ц.

В обґрунтування заявлених вимог заявник послався на те, що 28.02.2017 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області ухвалив заочне рішення у справі №227/4443/16-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 225RNCA141050001 від 15.04.2014 року на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» у розмірі 301451,62 грн., яка виникла станом на 21.10.2016 року, понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4521,77 грн., а саме з кожного по 2260,89 грн.

31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до чинного законодавства України укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №225RNCA141050001 від 15.04.2014 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія». У звязку з цим заявник і просить замінити первісного стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк», його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Представник заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, їх неявка у відповідності до ч.3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованість за кредитним договором № 225RNCA141050001 від 15.04.2014 року у сумі 301451,62 грн. Також стягнуто понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4521,77 грн., а саме з кожного по 2260,89 грн. Вказане рішення набрало чинності.

31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до чинного законодавства України укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №225RNCA141050001 від 15.04.2014 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. За ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

З матеріалів цивільної справи № 227/4443/16-ц вбачається, що позивач ПАТ КБ «Правекс банк» не звертався до суду з заявою про видачу йому виконавчих листів у рамках цієї справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 225RNCA141050001 від 15.04.2014 року, за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 28.02.2017 року не відкривалось.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов'язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Керуючись ст.ст.259, 260, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» первісного стягувача за виконавчим листом у справі № 227/4443/16-ц задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Правекс-Банк»() його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () при виконанні рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 року у справі №227/4443/16-ц, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 225RNCA141050001 від 15.04.2014 року та стягнуто на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість у розмірі 301451,62 грн. та судові витрати в розмірі 4521,77 грн..

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

15.04.2019