Ухвала

12 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 570/5377/17

провадження №61-7014ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Городищенська виправна колонія № 96 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, яка викладена російською мовою.

Відповідно до частини першої статті 9 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частинами першою та третьою статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, касаційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Заявник не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення касаційної скарги у відповідність до вимог закону.

Крім того, заявником не сплачено судовий збір та заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору з посиланням на скрутний майновий стан. Зазначив, що він відбуває покарання у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

На підтвердження наведених обставин, заявником надано довідку Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)»

від 04 січня 2019 року про те, що ОСОБА_1 перебуває в указаній установі з 30 червня 2010 року по даний час, доходів не отримував і на особовому рахунку засудженого кошти відсутні.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Ураховуючи вищевикладене, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню, оскільки наведена заявником обставина, яка підтверджена документально, може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 березня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 26 квітня

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик