Справа № 755/5847/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"16" квітня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни (АДРЕСА_3), Суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання оцінки недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни, Суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання оцінки недійсною, який 12 квітня 2019 року було передано в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями,

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання оцінки недійсною, позивач просить суд: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києві Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни щодо винесення постанови про затвердження висновку про вартість нерухомого майна суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» щодо об'єкту оцінки квартири №378, загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у виконавчому провадженні ВП № 57985873 незаконними; визнати протиправним висновок про вартість нерухомого майна суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» щодо об'єкту оцінки квартири №378, загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у виконавчому провадженні ВП № 57985873.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Т.Л. перебуває виконавче провадження ВП № 57985873, відкрите на підставі виконавчого листа №2-1272/10 від 07 квітня 2010 року, виданого Печерським районним судом м. Києва. Сторонами якого є ОСОБА_3 та Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

20 березня 2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. на адресу ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк» направлено повідомлення про результати визначення вартості квартири АДРЕСА_4.

19 березня 2019 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» було виконано звіт про оцінку квартири №378, загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у виконавчому провадженні ВП № 57985873, власником якої є ОСОБА_3.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять відомостей, що позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження ВП № 57985873, повідомлення про результати визначення вартості квартири надіслані приватним виконавцем Вольф Т.Л. на адресу ОСОБА_3, який є боржником у ВП № 57985873.

ОСОБА_3, як власник квартири АДРЕСА_4, та боржник у виконавчому провадженні ВП № 57985873, не є учасником цієї справи, не оскаржив рішення приватного виконавця Вольф Т.Л. про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Спірні правовідносини виникли внаслідок примусового виконання за виконавчим документом - виконавчим листом № 2-1272/10 від 07 квітня 2010 року, виданого Печерським районним судом м. Києва. Учасником цих правовідносин є боржник ОСОБА_3 та стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк».

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

При цьому, слід враховувати що матеріали позовної заяви не містять відомостей які б підтверджували що позивач, ОСОБА_1, є стороною виконавчого провадження, у зв'язку з чим, вимоги останнього повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання виконавчого листа №2-1272/10 від 07 квітня 2010 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, то в силу вимог закону, така оцінка може бути оскаржена сторонами виконавчого провадження шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, а іншими учасниками та особами - до відповідного адміністративного суду в порядку.

З огляду на вищевикладені доводи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни, Суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання оцінки недійсною, в порядку цивільного судочинства Дніпровським районним судом м. Києва. Оскільки в даному випадку, за відсутності документального підтвердження того, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, останній має право звернутися з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, в порядку адміністративного судочинства, при цьому за наявності вищевказаних підтверджень, ОСОБА_1 має право звернутися зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду, який видав виконавчий документ, в даному випадку до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни, Суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання оцінки недійсною.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353, 431 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Вольф Тетяни Леонідівни (АДРЕСА_3), Суб'єкта оціночної діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання оцінки недійсною

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: