Провадження №2/523/1082/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача, адвоката - Висоцького В.Е.

представника відповідача, адвоката - Шепітка Г.І.

представника відповідача, адвоката - Зудової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 є сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В.

ОСОБА_2 . та ОСОБА_1 уклали шлюб 25 січня 1997 р. у відділі реєстрації

актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради,

актовий запис за № 61.

Позивачі стверджують, що під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2009 р. з ТОВ «Харрісонс-Транс-Сервіс» та зареєстрована за № 7-3792.

До цього, в той же день 30.10.2009 р., що підтверджується витягом про реєстрацію правочину та розпискою, позивачі отримали від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 450 000 грн. від продажу двохкімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

Позивачі бажали подарувати дочці квартиру, але представник продавця ТОВ «Харрісонс- Транс-Сервіс» Ящук Валерій Леонідович повідомив, що він не може укласти договір дарування, а може укласти тільки договір купівлі-продажу. В його присутності у приміщені банку, позивачі передали дочці ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 360 000 грн., яка одразу внесла їх у касу банку для оплати за договором на придбання квартири АДРЕСА_2 .

За час шлюбу Відповідач ОСОБА_3 не мав будь-якого доходу, майна та проживав в квартирі, яка належала

ОСОБА_2 в період шлюбу мала незначні доходи, так як значний час знаходилась у відпустці по догляду за дітьми, тому придбати спірну квартиру за кошти сімейного бюджету не було можливості.

Враховуючи той факт, що кошти на придбання спірної квартири були подаровані доньці ОСОБА_5 , право спільної сумісної власності на таке майно у Відповідача ОСОБА_3 не виникло і ця квартира була виключно приватною власністю ОСОБА_5 ..

25 лютого 2013 р. ОСОБА_5 згідно договору подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 25.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловой Р.В..

Позивачі за сумісні кошти здійснили реконструкцію вказаної квартири та на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.09.2013 р. отримали Свідоцтво від 06.12.2013 р. про право власності на спірну квартиру. В процесі реконструкції технічні характеристики квартири змінились.

Позивач також стверджують, що в квартирі залишились зареєстровані ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_4 , які чинять позивачам перешкоди у користуванні власністю, в добровільному порядку не бажають знятися з реєстраційного обліку за цією адресою.

На підставі викладеного позивачі просять:

1.Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право сумісної власності на квартиру за адресою

АДРЕСА_4 .Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою суду від 30.11.2016р. судом було відкрито провадження по справі, проте в частині позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_6 області було повернуто заявнику для подання до належного суду за підсудністю. (Т1.,а.с. 32)

Ухвалою суду від 18.10.2017р. було об`єднано в одне провадження цивільну справу №523/17463/16 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності з цивільною справою №523/9920/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя, об`єднаному провадженню наданий номер №523/17463/16-ц. (Т1., а.с. 93)

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя. Вищевказані позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Так, ОСОБА_3 в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1

За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2009 року №7-3792 сторонами сумісно було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яка була оформлена на ім`я ОСОБА_5 .

Окрім вищевказаної квартири, на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.04.2006 року по цивільній справі №2-881/07, на ім`я ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.03.2014 року по справі №523/338/14-ц за позовом ОСОБА_5 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано.

Про розірвання шлюбу ОСОБА_5 повідомила позивача на початку квітня 2014 року, після його повернення з відрядження, одночасно виселивши до позивача малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Під час підготовки позову про поділ майна подружжя та формуванні інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що 25.02.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 було перереєстровано на ОСОБА_2 , матір ОСОБА_5 .

Однак згоди на відчуження квартири ОСОБА_3 не давав, а також йому було невідомо про існування договору дарування квартири, а тому він вважає, що було порушено його право на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Згідно остаточних позовних позивач просив:

1.Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений 25 лютого 2013 року між ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р. В. за реєстровим № 206.

2.Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , видане 06.12.2013 р., індексний номер НОМЕР_1 .

3.Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 211897 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 .Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

5.Визнати квартиру АДРЕСА_2 власністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ). (Т1., а.с. 137-140)

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат - Висоцький В. Е . просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5. - адвокат Зудова В .В . просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Шепітко Г.І. просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, проте за вищевказаними адресою судові повістки не отримує, у зв`язку з чим, на підставі п.2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 25 січня 1997 р. у відділі реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис за № 61. (Т1.,а.с. 14)

ОСОБА_3 в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.03.2014 року по справі №523/338/14-ц за позовом ОСОБА_5 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано. (Т1.,а.с. 20)

В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 30.10.2009р. Ящук Валерій Леонідович , від імені Фірми «Харрісонс Транс Сервіс» ТОВ продав, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_2 . Продаж був здійснений за 325000 гривень. (Т1., а.с. 16-17, Т1., а.с. 110)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже за загальним правилом квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя.

Статтею 57 СК України визначено випадки, коли майно одного з подружжя можливо визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стверджують, що кошти на придбання квартири АДРЕСА_2 надавали саме вони за рахунок коштів, які вони отримали від продажу квартири АДРЕСА_10 .

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 30.10.2009р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_10 Т.1.,а.с. 18)

В судовому засіданні було також оглянуто розписку, згідно якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 за продаж квартири АДРЕСА_10 суму у розмірі 450000 гривень. В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що коштів вона особисто не передавала ОСОБА_2 , оскільки питання придбання квартири займався її батько. Однак вона підтвердила факт, що у неї дійсно була наявна розписка, що ОСОБА_2 отримала від неї кошти у розмірі 450000 гривень. (Т1., а.с. 20)

В матеріалах справи є також копію договору, згідно якого в якості забезпечення майбутнього продажу квартири ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 суму у розмірі 500 доларів США. (Т1, а.с. 54-55)

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

В судовому засіданні встановлено, що договір дарування від 30.10.2009р., згідно якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_10 , а також договір купівлі-продажу від 30.10.2009р., згідно якого Ящук Валерій Леонідович , від імені Фірми «Харрісонс Транс Сервіс» ТОВ продав, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_2 не визнані в судовому порядку недійсними, а отже є правомірними.

На підставі викладеного, неможливо прийняти до уваги твердження позивачів, що саме вони придбали квартиру АДРЕСА_2 за рахунок коштів від продажу квартири АДРЕСА_10 .

Судом також встановлено, що за договором дарування квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 25 лютого 2013р., між ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206. (Т1.,а.с. 137)

З матеріалів, які надала приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Фролова Р.В. вбачається, що ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580 надала нотаріусу заяву, якою повідомила, що ОСОБА_5 не перебуває у шлюбі. (Т1,а.с. 149)

Однак дана інформація не відповідає дійсності, оскільки на час посвідчення спірного договору дарування ОСОБА_21 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , який існував в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

З матеріалів, які надала приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Фролова Р.В. вбачається, що ОСОБА_3 згоди на укладання договору дарування не надавав. Вищевказаний сторони не оспорювали, а тому він вважається таким, що не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи, що спірний правочин суперечить вимогам ч. 2 ст. 65 СК України, а саме укладений без згоди другого з подружжя, то його необхідно визнати недійсним.

Отже, суд вважає, що необхідно визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 25 лютого 2013р., між ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206.

Судом також встановлено, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.09.2013р., на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 серія та номер: НОМЕР_1 , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК УкраїнивВласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що оскільки судом визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , на підставі якого ОСОБА_2 отримала право власності на дану квартиру, то необхідно визнати також свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 серія та номер: НОМЕР_1 , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897, оскільки воно було отримано неналежним власником.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Суд вважає, що відсутні підстави від відступлення від засади рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, оскільки наявна заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 у декретній відпустці за дитиною ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, судом встановлено, що малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають спільно з батьком ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_6 , який також є об`єктом спору щодо права спільної сумісної власності за іншою справою.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання права сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_24 такими, що втратили право користування жилими приміщеннями у квартирі АДРЕСА_2 необхідно залишити без задоволення.

Окрім того, необхідно позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

- Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 25 лютого 2013р., між ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206.

- Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 серія та номер: НОМЕР_1 , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897.

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 211897 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 необхідно залишити без задоволення, оскільки рішення суду щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 є підставою для такого скасування.

Суд також вважає, поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наступним шляхом:

- Визнати за ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101

- Визнати за ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині визнання за ОСОБА_3 право власності квартиру АДРЕСА_2 в цілому необхідно залишити без задоволення за недоведеністю.

В якості судових витрати необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, судові витрати ОСОБА_1, ОСОБА_2 відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання права сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_24 такими, що втратили право користування жилими приміщеннями у квартирі АДРЕСА_2 - залишити без задоволення.

2. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

3. Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 25 лютого 2013р., між ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206.

4. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 серія та номер: НОМЕР_1 , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897.

5. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 211897 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 - залишити без задоволення.

5. Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наступним шляхом:

- Визнати за ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101

- Визнати за ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101.

6. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині визнання за ОСОБА_3 право власності квартиру АДРЕСА_2 в цілому - залишити без задоволення.

7. Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення

Копію повного тексту рішення сторони можуть отримати у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.19