Справа № 539/4536/18
Провадження № 2/539/209/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря - Ануфрієвої Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Балко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, та за зустрічним позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до відповідача ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із позовною заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем.

22 січня 2019 року Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради в особі начальника ОСОБА_5 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1. Родичів у ОСОБА_6 не було. На підставі цього він звернувся до приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7, яка йому відмовила в оформленні спадкових прав, роз'яснивши, що оскільки він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, то йому потрібно встановити факт проживання зі спадкодавцем.

Також зазначив, що ОСОБА_6 знав з дитинства, на протязі всього життя вони вважали один одного не лише друзями, а й братами, хоча такими не були. Після навчання він практично весь час мешкає і працює у місті Лубни. Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Одружений ОСОБА_6 не був, дітей не мав.

У 2005 році ОСОБА_6 потрапив у ДТП і деякий час знаходився у критичному стані у комі. Він постійно був біля нього, близьких людей та рідних крім нього у ОСОБА_6 не було. Згодом він з лікарні перевіз його додому і у зв'язку з тим що у нього були чисельні травми був вимушений переїхати у його помешкання за адресою АДРЕСА_1, так як ОСОБА_6 постійно потребував сторонньої допомоги. Сам він за фахом лікар і допомагав йому одужати, а також вів господарство, а саме прибирав житло, годував та допомагав ОСОБА_6 у всіх поточних проблемах, ніс витрати на його лікування, надавав гроші на оплату комунальних послуг тому що на той час покійний не працював та не мав засобів для існування. Після його часткового одужання у ОСОБА_6 виявили хворобу Бехтерева (хронічне системне запалення суглобів, переважно хребта, з обмеженням його рухливості за рахунок анкилозирования апофізальних суглобів, формування синдесмофитов і кальцифікації спінальних зв'язок), яка почала прогресувати. У зв"язку з хворобою ОСОБА_6 згідно висновку медико-соціальних експертних комісій була надана 2 група інвалідності, а у 2012 році при повторному огляді МСЕК безстроково.

На протязі хвороби ОСОБА_6 було важко рухатись. Повертати тулуб та нахилятись було неможливо, а також самостійно обслуговувати себе. Весь час його хвороби з 2005 року він був поруч з ОСОБА_6 і вони проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно облаштовували квартиру, за спільні кошти придбавали предмети домашнього вжитку. Спільним коштами та зусиллями проводили поточні ремонти.

За життя спадкодавцем не був складений заповіт і враховуючи відсутність спадкоємців за законом першої, другої та третьої черг, вважає, що він відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу та відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 понад 5 років до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

У позовній заяві Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради вказує, що на території АДРЕСА_1 загальною площею 30 кв.м. Власниками даної квартири були ОСОБА_6 та ОСОБА_8. Громадянка ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а громадянин ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Відповідно до довідки № 465 від 10.09.2018 року КП "Лубенське МБТІ право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.12.2018 року відомості про право власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до акта вуличного комітету від 17.01.2019 року комісією вуличного комітету вулиці Достоєвського та працівника сектору по роботі з органами самоорганізації населення мікрорайону № 1 складено акт про те, що власником квартири АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 року. На даний час в квартирі ніхто не проживає. Спадкоємці відсутні.

Просили визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30,0 м2 за адресою: АДРЕСА_1 - відумерлою спадщиною та передати у власність територіальної громади м. Лубни в особі Лубенської міської ради.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, він же відповідач за зустрічним позовом, та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги. ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_6 знав дуже давно, вони були близькими друзями, між ними завжди існував духовний зв'язок, можливо через схожість доль. Після смерті матері ОСОБА_8 ОСОБА_6 залишився зовсім одиноким. В період з 1988 року по 1996 рік ОСОБА_6 працював перекладачем в датській фірмі, а з 1996 року фактично залишився без коштів для існування, оскільки ніяк не міг влаштуватися на роботу, єдиним джерелом існування була пенсія його матері, а після її смерті він взагалі залишився без коштів. В 2003 році померла ОСОБА_8, поховання якої здійснювали з ОСОБА_6 спільними зусиллями. В 2005 році ОСОБА_6 запропонували роботу в Харкові, по дорозі туди сталася жахлива дорожньо-транспортна пригода, в якій вижив тільки він. Після цього всі витрати необхідні для лікування та відновлення друга, забезпечення йому належних умов життя ніс він особисто. Пенсію по інвалідності ОСОБА_6 почав отримувати лише з 2009 року. Зауважив, що в обставинах смерті ОСОБА_6 багато білих плям, які він як законний спадкоємець буде намагатися усунути шляхом ініціювання відновлення розслідування. В день смерті ОСОБА_6 вони разом вийшли з дому, зайшли до магазину, придбали продукти, після чого він пішов на роботу, а ОСОБА_6 повернувся додому і через 15 хвилин загинув від нещасного випадку, пов'язаного з неуточненим джерелом диму, вогню, полум'я. Наполягали на задоволенні позову, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник відповідача Лубенської міської ради, він же представник позивача за зустрічним позовом, Балко С.О. заперечував проти задоволення первісного позову, оскільки заявник не перебував у шлюбі із спадкодавцем, не був його кровним родичем чи усиновленим. Відповідно до СК України підставами створення сім'ї є шлюб, кровне споріднення, усиновлення. Також сім'я може створюватися на інших підставах, що не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Крім того, відсутні беззаперечні докази постійного проживання позивача з померлим. Наполягав на задоволенні зустрічного позову, надавши пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_9, допитана в судовому засіданні, пояснила, що з 1997 по 1999 роки працювала з ОСОБА_1 на посаді медсестри. Після звільнення вона часто зверталася до ОСОБА_1 за медичними консультаціями через гіпертонічну хворобу. Приходила вона до нього додому, адреси не пам'ятає, в однокімнатну квартиру за магазином «Смак». Тривалий час думала, що ОСОБА_1 проживає із братом, але виявилось, що це друг. Під час перебування у квартирі, бачила як ОСОБА_1 готує їжу, займається побутовими питаннями. Їй відомо, що з ОСОБА_6 щось трапилось, після чого ОСОБА_1 переїхав до нього жити.

Свідок ОСОБА_10, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 приблизно 35 років. Вони також дружили із ОСОБА_6 Після аварії ОСОБА_11 був прикутий до ліжка, догляд за ним здійснював ОСОБА_1, придбавав йому ліки, їжу. ОСОБА_11 нічого не міг робити, він навіть тривалий час не бажав собі оформлювати групу інвалідності, тобто матеріально його забезпечував ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_12, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що на протязі трьох років є головою будинокового комітету по АДРЕСА_1. Був знайомий з померлим ОСОБА_6, він був не дуже схильний до спілкування. ОСОБА_6 казав йому, що в нього є друг, який допомагає йому і матеріально, і фізично. Акт про постійне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 складався із слів сусідів, які також підписували цей акт. Особисто він часто бачив ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6

Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає первинний позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого 10 січня 2018 року (а.с. 9).

На підставі Свідоцтва про право на житло № НОМЕР_3 від 18 грудня 1995 року, виданого Органом приватизації виконкому АДРЕСА_1, належала ОСОБА_6 та ОСОБА_8, яка була матір'ю ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4, виданого 29 вересня 1954 року районним РАЦС м.Лубни, Полтавської області, та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5, виданого 19 лютого 1955 року районним РАЦС м.Лубни Полтавської області (а.с. 5,6,8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6, виданого 12 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лубенського міського управління юстиції, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, актовий запис 266 (а.с. 7).

В силу приписів ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_6 визнається таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння майном.

При зверненні ОСОБА_1 в передбачений законом 6-місячний строк до приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно належне ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, отримав відмову, оскільки не подав до нотаріальної контори доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно рішення КСУ № 5-рп/99 від 03.06.1999 року (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім'ї») групу членів сім'ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб'єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

В судовому засіданні знайшли підтвердження як факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, так і факт ведення спільного господарства, а саме наявність взаємних прав та обов'язків, понад 5 років до часу відкриття спадщини.

Так, відповідно до довідки МСЕК № 0103277, виданої 09.10.2012 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлена безстроково друга група інвалідності в зв'язку з ураженням ОРА з 03.10.2012 року. ОСОБА_6 протипоказана тяжка фізична праця, переохолодження, відрядження, робота з вібрацією, тривалими нахилами тулуба (а.с. 10).

Згідно з актом вуличного (будинкового) комітету від 06.11.2018 року ОСОБА_1 дійсно з 2005 року проживав за адресою АДРЕСА_1 разом з громадянином ОСОБА_6 Сумісно вели господарство, проводили поточні ремонти, проживали однією сім'єю. ОСОБА_1 здійснював допомогу ОСОБА_6 після отриманої травми, піклувався про нього, купував продукти харчування, сплачував рахунки за комунальні послуги. Також ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_6 за власний рахунок. На час смерті ОСОБА_6 гр. ОСОБА_1 проживав за зазначеною адресою (а.с. 12).

Щодо акту вуличного (будинкового) комітету від 18.07.2018 року, на наявність якого звертав увагу представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом), суд вважає, що його зміст не суперечить змісту акту від 06.11.2018 року, так як в ньому також зазначено, що ОСОБА_1 дійсно з 2005 року фактично приймав участь у веденні спільного господарства разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1; здійснював всебічну допомогу в зв'язку з тим, що ОСОБА_6 був інвалідом 2 групи та потребував уваги та допомоги в лікуванні; після смерті ОСОБА_6 громадянин ОСОБА_1 здійснив поховання померлого за власний рахунок. (а.с. 28). Тобто, акт від 06.11.2018 року є більш розширеним і змістовним, до того ж підписаний тими ж самими членами вуличного (будинкового) комітету.

В акті вуличного (будинкового) комітету від 17.01.2019 року лише констатовано той факт, що власником квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_6, який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 року; на даний момент в квартирі ніхто не проживає (а.с. 43). Таким чином, даний акт підтверджує ту обставину, що станом на 17.01.2019 року в квартирі ніхто не проживає, а не спростовує факт спільного проживання понад 5 років позивача з померлим ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

Також, не спростований в судовому засіданні і факт тривалого перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані, в зв'язку з чим він потребував сторонньої, в тому числі і фінансової, допомоги, що підтверджується медичною документацією, зокрема виписками з історії хвороби (а.с. 69-74).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню, що, в свою чергу виключає можливість задоволення зустрічного позову про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.5, 76-81, 141, 263-265, 293, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лубенської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, за адресою АДРЕСА_1, понад 5 років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В задоволенні зустрічної позовної заяви Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради до відповідача ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою - відмовити.

Стягнути з Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

відповідач Лубенська міська рада (Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради), місце знаходження: Полтавська область, м.Лубни, вул.Я.Мудрого, 33.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова