462/2811/18 2/441/278/2019
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2019 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Петрик-Ключник М.Є.

представника ОСОБА_1

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Рубін" про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із затриманням видачі трудової книжки та інше, -

в с т а н о в и в :

16.05.2018р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТзОВ «БМ Рубін» про зміну дати звільнення з 09.05.2018р. на фактичний день видачі трудової книжки, зобовязання відповідача видати належно оформлену трудову книжку, стягнути в його користь 16 972 грн. заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги мотивував тим, що з 01.12.2016р. прийнятий на роботу в ТзОВ «БМ Рубін», 11.12.2017р. звільнений з роботи за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні з роботи йому не видано трудової книжки, не видано йому такої і після звернення до ГУ Держпраці у Львівській обл. Оскільки відповідач не видав йому трудову книжку в день звільнення, то має змінити дату звільнення на фактичний день видачі трудової книжки, виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, просив позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2018р. вищеозначену справу передано на розгляд до Городоцького районного суду Львівської обл.

В суді ОСОБА_2 позов підтримав, пояснив, що з 01.12.2016р. працював у ТзОВ «БМ Рубін» головним бухгалтером, за дорученням виконував роботу діловода, звільнений з роботи 11.12.2017р. за згодою сторін, однак трудової книжки у цей день йому не видано, бо керівник товариства не мав печатки, щоб завірити запис про звільнення. Домовились, що зроблять таке наступного дня, але він на підприємство не прийшов, поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримати трудову книжку йому не надходило. Також пояснив, що з 01.12.2017р. він працевлаштований у ТзОВ «Українсько-польське спільне підприємство «ЗВК», що 26.03.2018р. з приводу неотримання трудової книжки звертався до ГУ Держпраці у Львівській обл., але трудової книжки так і не отримав, тому просить зобовязати відповідача видати таку, змінити дату звільнення на фактичний день видачі трудової книжки і стягнути з відповідача середній заробіток за час затримання видачі трудової книжки у сумі 16 972 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 позову не визнав, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 працював у ТзОВ «БМ Рубін» головним бухгалтером з 30.11.2016р., виконував також і роботу діловода, звільнений з роботи за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) з 11.12.2017р., на підставі заяви від 30.11.2017р. Також пояснив, що позивач 11.12.2017р. був на підприємстві, особисто готував наказ про звільнення, вніс запис про це у трудову книжку, засвідчив такий підписом керівника і завіривши печаткою, забрав свою трудову. Що книги обліку руху трудових книжок на підприємстві в 2017р. не велось, а перевірка ГУ Держпраці у Львівській обл. у квітні 2018р. звернення позивача про невидачу трудової книжки, не підтвердила. Що позивач з 01.12.2017р., тобто, ще до звільнення з роботи у відповідача, працевлаштувався головним бухгалтером у ТзОВ «Українсько-польське спільне підприємство «ЗВК» і проджовжує там працювати. Просить відмовити в позові, за безпідставністю вимог.

Заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

За положеннями ст. 48 КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993№58 (далі Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Питання, повязані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання й обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301, Інструкцією № 58 та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до п.4.1 та 4.2 Інструкції №58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то слід керуватися нормами пункту 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки, вина власника або уповноваженого ним органу у цьому, вимушений прогул, зумовлений затримкою видачі трудової книжки.

З копії наказу № 3-6 від 30.11.2016р. (а.с.21) убачається, що ОСОБА_2 з 01.12.2016р. прийнятий на роботу у ТзОВ «БМ Рубін» на посаду головного бухгалтера.

Із копій заяви ОСОБА_2 від 30.11.2017р. і наказу № 1-6 від 30.11.2017р. (а.с.22, 23) видно, що ОСОБА_2 з 11.12.2017р. звільнений з посади головного бухгалтера ТзОВ «БМ Рубін» за згодою сторін.

З пояснень сторін, із акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ243/451/АВ від 03.04.2018р., з копії повідомлення ГУ Держпраці у Львівській обл. від 26.04.2018р. № 3935/4/15-4 (а.с.5-7) убачається, що звернення позивача 26.03.2018р. до управління з приводу неотримання трудової книжки при звільненні з роботи у ТзОВ «БМ Рубін» перевірено, але підтвердження не знайшло.

Свідченнями в судовому засіданні ОСОБА_3 про те, що він, як директор товариства 11.12.2017р., підписав наказ від 30.11.2017р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи за згодою сторін, що позивач у цей день був на підприємстві та особисто готував наказ про звільнення, вніс запис про це у свою трудову книжку і завіривши такий печаткою, забрав таку. Наголосив, що позивачу не відмовляв у посвідченні й завіренні запису про звільнення з роботи, ніякої домовленості про відтермінування цього не мав, що позивач, як головний бухгалтер і особа, що за його дорученням виконував роботу діловода, мав вільний доступ до печатки товариства.

Із показань в суді свідка ОСОБА_4 видно, що в грудні 2017р. вона працевлаштовувалась на роботу в ТзОВ «БМ Рубін» головним бухгалтером, приймала справи у ОСОБА_2 і особисто бачила, як він обраховував собі розрахунок, готував наказ на своє звільнення, вніс запис про це у трудову книжку і засвідчував такий у директора товариства.

Вищеозначені свідчення суд бере до уваги, оскільки вони логічні, послідовні, узгоджуються між собою та по суті мають підтвердження копією витягу із трудової книжки позивача серія ЛХ № 113803 від 28.08.1995р., актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ243/451/АВ від 03.04.2018р. й повідомленням ГУ Держпраці у Львівській обл. від 26.04.2018р. № 3935/4/15-4 (а.с.3-7).

Із повідомлення ТзОВ «Українсько-польське спільне підприємство «ЗВК» № 25/03-19 від 25.03.2019р. (а.с.70) видно, що ОСОБА_2 відповідно до наказу № 3 від 01.12.2017р., прийнятий на роботу і працює у товаристві головним бухгалтером з 01.12.2017р., що при прийнятті на роботу ним подана трудова книжка ФІ № 675678, що заповнена 01.12.2017р.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доказів, які б свідчили, що при звільненні ОСОБА_2 з роботи у ТзОВ «БМ Рубін» 11.12.2017р. йому не видано трудову книжку, ним не надано, а в суді не здобуто, що він з 01.12.2017р. працевлаштований головним бухгалтером у ТзОВ «Українсько-польське спільне підприємство «ЗВК», а отже, що підстав до задоволення позову не має.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

в позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Рубін" про витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із затриманням видачі трудової книжки та інше відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.04.2019р.

Суддя: Українець П.Ф.