Справа № 168/881/18
Провадження № 2/168/33/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Старовижівського району Волинської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Старовижівського району Волинської області, ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 до Соловївської сільської ради, ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно задоволено частково. Визнано недійсними рішення Соловївської сільської ради: від 23 травня 2013 року 24/3 «Про внесення змін до рішення сільської ради», від 15 червня 2012 року №16/12 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_4Г.», від 11 лютого 2014 року №30/17 «Про уточнення площ та цільового призначення земельних ділянок», від 28 липня 2014 року 33/9 «Про відміну рішень сільської ради». У решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 було задоволено.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог було скасоване і постановлено нове рішення в цій частині.

Було визнано недійсним рішення Соловївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №31/2 від 29 квітня 2014 року в частині надання дозволу на розроблення технічної документації ОСОБА_7 щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,09 га. Визнано недійсним рішення Соловївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №35/3 від 12 листопада 2014 року про затвердження акту погодження комісії щодо встановлення меж суміжного землекористування земельними ділянками від 11 листопада 2014 року. Визнано недійсним та скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: с. Комарове, вул. Центральна, 32а для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га від 12 січня 2015 року, індекс номер 32123755.

Рішення Апеляційного суду Волинської області набрало законної сили 24 грудня 2015 року.

04 серпня 2016 року державним реєстратором була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га в селі Комарове, вулиця Центральна, 32а, кадастровий номер :02:002:0096, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04 серпня 2016 № 65112398.

В 2016 році ОСОБА_4 звернувся у Волинську регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» щоб виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с.Комарове, вул. Центральна, 39, площею 0,2484 га. Проте цей проект не був погоджений головою та землевпорядником Соловївської сільської ради.

В 2017 році Соловївська сільська рада обєдналася з ОСОБА_5 сільською радою, утворивши одну громаду.

В 2018 році Волинська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» розробила ще один проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) у звязку із змінами щодо обєднання сільських рад.

На даний час голова та землевпорядник ОСОБА_5 сільської ради відмовляються погоджувати вказану технічну документацію у звязку з тим, що в Державному земельному кадастрі є зареєстровані відомості про земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою село Комарове, вулиця Центральна, 32, Старовижівського району, Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096. Вони зазначають, що на підставі розробленої технічної документації державним кадастровим реєстратором вносяться відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр. Таким чином, неможливо сформувати та зареєструвати земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2484 га в селі Комарове, вул. Центральна, 39, оскільки в Державному земельному кадастрі вже є інформація про земельну ділянку з аналогічними координатами та місцем розташування, але з іншою площею та цільовим призначенням, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 липня 2018 року.

В подальшому позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора Міжрайонного управління у Ратнівському та Старовижівському районах ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області. Державний кадастровий реєстратор повідомив, що відповідно до ЗУ «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення державного земельного кадастру немає підстав скасовувати державну реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою село Комарове, вулиця Центральна, 32, Старовижівського району, Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096 рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року це також не передбачено.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі, тощо.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Під способом захисту субєктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводитися поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту земельних прав наведено у частині третій статті 152 ЗК України.

Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, позивач не може відновити межі земельної ділянки в натурі та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2484 га в селі Комарове, вул. Центральна, 39 передану йому на підставі рішення Соловївської сільської ради від 15 червня 2012 року №16/12, оскільки в Державному земельному кадастрі на місці розташування вказаної земельної ділянки зареєстрована інша земельна ділянка.

Враховуючи вищенаведене, оскільки інтерес позивача не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а його права не можуть бути визнані та реалізовані іншим чином, то він змушений звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

На підставі наведеного просить скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: с.Комарове, вул.Центральна (біля житлового будинку), 32а, Старовижіського району, Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096, скасувати запис про вказану земельну ділянку в поземельній книзі та закрити поземельну книгу № :02:002:0096.

Представником ОСОБА_6 управління Держгеокадасту у Волинській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що згідно змісту частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», пункту 114 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 1051 серед підстав скасування державної реєстрації Державним кадастровим реєстратором не визначено припинення права власності на земельну ділянку.

Тому, визнання недійним рішення Соловївської сільської ради Старовижівського району Волинської області та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: с. Комарове, вул. Центральна, 32 а, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га від 12 січня 2015 року, індексний номер 32123755, що відбулося на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року не може потягти за собою скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Крім того, ОСОБА_4 не звертався до ОСОБА_6 управління з заявою про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га, за адресою: вул. Центральна, 32 а, с. Комарове, Старовижівського р-ну, Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096 чи про скасування запису про вказану земельну ділянку у поземельній книзі чи закриття поземельної книги, що не відповідає вимогам статті 16 ЦПК України. За змістом якої передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обовязковими згідно із законом.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача - ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області, в якій зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Волинській області посилаючись на п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» вказує, що чинним земельним законодавством передбачено вичерпний перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки та просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що позивач звертався з усною заявою в Міжрайонне управління у Ратнівському та Старовижівському районах ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області та отримав відповідь, що скасування свідоцтва про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку не тягне за собою скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Також, в даному випадку законом не передбачено вжиття обовязкових заходів для досудового врегулювання спору, на що вказує відповідач у відзиві.

Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Відповідно до частини 4 статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Рішенням Соловївської сільської ради від 15 червня 2012, №.16/12 позивачу було вирішено видати державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею, 069 га, в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га в селі Комарове, вул. Центральна, 39.

Через зареєстровану в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 0,0944 га для ведення особистого селянського господарства в с.Комарове, вул. Центральна, 32а, позивач не може реалізувати надане йому законом та рішенням органу місцевого самоврядування право на безоплатну передачу земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадасту у Волинській області подав заперечення згідно із статтею 180 ЦПК України відповідно до якого з доводами, викладеними у відповіді на відзив Головне управління не погоджується оскільки, чинним земельним законодавством передбачено вичерпний перелік випадків скасування державної реєстрації земельної ділянки. Припинення права власності на земельну ділянку не визначено законом, як підстава для скасування державної реєстрації земельної ділянки. Іншого порядку державної реєстрації чи скасування їх державної реєстрації земельної ділянки законами України або прийнятими на їх підставі підзаконними нормативно-правовими актами, не встановлено. Виходячи з вищевикладеного, просить відмовити повністю в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не зявився.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві та відповіді на відзив обставини.

Представник відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченні, просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила обставини викладенні в позовній заяві та пояснила, що вона на підставі доручення особисто займалась виготовленням необхідної технічної документації та оформленням права власності на земельну ділянку за позивачем у справі, однак не змогла належним чином оформити таке право власності у звязку з тим, що частині земельної ділянки, на яку у позивача є рішення органу місцевого самоврядування, уже присвоєно кадастровий номер, що стало підставою відмови відповідачів у затвердженні відповідної технічної документації та реалізації за позивачем свого законного права на земельну ділянку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 до Соловївської сільської ради, ОСОБА_7 про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно задовольнити частково. Визнано недійсними рішення Соловївської сільської ради: від 23 травня 2013 року № 24/3 «Про внесення змін до рішення сільської ради від 15.06.2012 р. №16/12 «Про видачу державних актів на право власності на земельні ділянки гр.ОСОБА_4Г.»; від 11 лютого 2014 року № 30/17 «Про уточнення площ та цільового призначення земельних ділянок»; від 28.07.2014 р. № 33/9 «Про відміну рішень сільської ради». У решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 було задоволено. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано і постановлено нове рішення в цій частині. Визнано недійсними рішення Соловївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №31/2 від 29 квітня 2014 року в частині надання дозволу на розроблення технічної документації ОСОБА_7 щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,09 га. Визнано недійсними рішення Соловївської сільської ради Старовижівського району Волинської області №35/3 від 12 листопада 2014 року про затвердження акту погоджувальної комісії щодо встановлення меж суміжного землекористування земельними ділянками від 11 листопада 2014 року. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: с.Комарове, вул.Центральна,32а для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га від 12.01.2015 року, індексний номер 32123755. В решті рішення залишити без змін (аркуш справи 12-15).

Таким чином судом встановлено, що первісні дозвільні документи, які стали підставою для формування спірної земельної ділянки були скасовані в судовому порядку і судові рішення набрали законної сили.

04 серпня 2016 року державним реєстратором була скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0944 га в селі Комарове, вулиця Центральна, земельна ділянка 32а, кадастровий номер :02:002:0096, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04 серпня 2016 року № 65112398 (аркуш справи 19).

В 2018 році Волинська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» розробила проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна Ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с.Комарове, вул. Центральна, 39, площею 0.2484 га. (аркуш справи 20-22).

Судом встановлено, що неможливо сформувати та зареєструвати вищевказану земельну ділянку, оскільки в Державному земельному кадастрі вже є інформація про земельну ділянку з аналогічними координатами та місцем розташування, але з іншою площею та цільовим призначенням, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25 липня 2018 року (аркуш справи 18).

Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо скасування запису про земельну ділянку Державним кадастровим реєстратором.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За змістом статті 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Спори щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, згідно частини 2 статті 158 Земельного кодексу України, вирішуються виключно судом.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з положенням частини 1 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 193 ЗК України державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, згідно статті 194 ЗК України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

За змістом статті 195 ЗК України основними завданнями ведення державного земельного кадастру є забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Відповідно до статті 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

З визначення поняття державної реєстрації земельної ділянки, наданого статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до вимог статті 15 цього Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про привязку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші обєкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, визначеної у статті 21 Закону.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Згідно з пунктами 4, 5 названого вище Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 31 Порядку визначено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є, зокрема, поземельні книги.

Запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду (п. 60 Порядку).

Відповідно до пункту 61 Порядку скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення).

Пунктом 67 Порядку визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Отож, на підставі аналізу чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, передбачено скасування (поновлення) Державним кадастровим реєстратором запису у Поземельній книзі на підставі рішення суду.

Відтак, суд відхиляє твердження відповідача, щодо неможливості скасування запису у Поземельній книзі, та його посилання на зміст ч.10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 114 згаданого Порядку з зазначенням, що серед підстав скасування державної реєстрації Державним кадастровим реєстратором не визначено припинення права власності на земельну ділянку.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

В даному випадку внесено запис про земельну ділянку площею 0.0944 га, кадастровий номер :02:002:0096.

За наслідками ухвалення судових рішень встановлено, що частина цієї земельної ділянки неправомірно перейшла у власність ОСОБА_9 і неправомірно за ним право власності на неї в такому розмірі було зареєстровано. Вказане стало підставою для скасування його права власності на цю земельну ділянку (кадастровий номер :02:002:0096, площа 0.0944 га.). Відтак частина цієї земельної ділянки належить позивачу. Зареєструвати за собою право власності позивач не може, оскільки для цього необхідно присвоєння кадастрового номера. Однак за даними ДЗК цій земельній ділянці вже кадастровий номер присвоєно, у звязку з чим і відмовлено позивачу. Разом з тим за інформацією ДЗК в реєстрі містяться дані щодо земельної ділянки площа та цільове призначення, якої не відповідає дійсності, і фактично така ділянка в даний час не існує. Крім того її державна реєстрація порушує право позивача, проведеної на підставі рішень органів влади, що були в подальшому скасовані судом. Відтак вимоги позивача про скасування в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: с.Комарове, вул.Центральна (біля житлового будинку), 32а, Старовижіського району, Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096 підлягають задоволенню.

Доводи про те, що зміна власника земельної ділянки не є підставою для скасування державної реєстрації не заслуговують на увагу, оскільки змінено не лише власника земельної ділянки, а й площу та цільове призначення самої земельної ділянки.

Оскільки похідними від вищевказаної вимоги є позовні вимоги про скасування запису про ділянку в поземельній книзі та закриття поземельної книги, то вони також підлягають задоволенню.

У частині 2 статті 51 ЦПК України закріплено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Разом з тим з наданих позивачем доказів судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача ОСОБА_5 сільською радою Старовижівського району Волинської області, оскільки усі рішення, ухвалені сільською радою і якими порушувались права позивача є скасованими за рішеннями судів, відтак сільська рада прав позивача не порушує, а вимоги до неї є безпідставними.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі підпункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 гривень.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги.

У звязку з наведеним, враховуючи, що позовні вимоги до належного відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області задоволено повністю, суд вирішує покласти судові витрати на відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, стягнувши з останнього на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись статтями 55, 124 Конституції України, статтями 79, 79-1, 152, 158, 193, 194,195, 202 Земельного кодексу України, статтями 1, 15, 21,24, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 141, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Старовижівського району Волинської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0944 га за адресою: с.Комарове, вул.Центральна, 32 а, Старовижівського району Волинської області, кадастровий номер :02:002:0096, скасувати запис про вказану земельну ділянку в поземельній книзі та закрити поземельну книгу №:02:002:0096.

Стягнути із ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області в дохід держави судовий з бір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_10