Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 640/2839/18

провадження № 61-39064 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Служба у справах дітей по Київському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Маміної О. В., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 рокуОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., Служба у справах дітей по Київському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У березні 2018 року позивач подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 42739111, яке перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

На обгрунтування зазначених вимог посилалася на те, що 13 лютого 2018 року вона отримала постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Щедріної В. Р. про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. від 15 листопада 2013 року № 8028, яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, на задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості у сумі 240 159,09 грн за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просила зупинити стягнення за виконавчим провадженням № 42739111, що перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2018 року заяву ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, про забезпечення позову залишено без задоволення.

Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що обраний позивачем вид забезпечення позову неспівмірний із заявленими позовними вимогами, оскільки квартира, на яку звернено стягнення за оскаржуваним виконавчим написом належить на праві власності третій особі ОСОБА_4 Поновлення виконавчого провадження не є тотожним вчиненню виконавчих дій спрямованих на реалізацію майна, доказів того, що нерухоме майно, на яке вчинено виконавчий напис нотаріусом, може бути відчужено до моменту розгляду справи по суті, позивачем не надано.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, задоволено, ухвалу Київського районного суду

м. Харкова від 29 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу

Бондар І. М., Служба у справах дітей по Київському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 42739111, що перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, на підставі виконавчого напису, вчиненого 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 8028.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, апеляційний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 42739111, що перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на належну на праві власності ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, на підставі виконавчого напису, вчиненого 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим № 8028, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1, яка діє, у тому числі, в інтересах малолітньої ОСОБА_2

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у якій заявник просив скасувати постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року та залишити в силі ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що саме по собі звернення позивача до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням про звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчого напису нотаріуса. Висновки суду першої інстанції про неспівмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами є обгрунтованими. Апеляційний суд безпідставно не взяв до уваги, що з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, звернулася колишня дружина боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_4, яка не є ні стороною виконавчого провадження, ні стороною у правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № CNL 700/503/2007, та договору іпотеки № PCL-CNL 700/503/2007, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, на укладення якого вона надавала письмову згоду. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 липня

2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 15 листопада 2013 року Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за реєстровим № 8028.

Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 15 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 8028, яким звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 у сумі 240 159,09 грн за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна.

У лютому 2018 року ОСОБА_1, у своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом про визнання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позов, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів спрямованих на їх забезпечення.

Позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса вчинений 15 листопада 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором

№ СNL-700/503/2007від 17 січня 2007 року, укладеного між ним та ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на те, що позивач та її малолітня дитина ОСОБА_2 мають право користування квартирою АДРЕСА_1, нарівні з її власником ОСОБА_4 На забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, просила зупинити стягнення за виконавчим провадженням № 42739111, що перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою:

АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції надав належну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, вказав на неспівмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати позивач, заявленим нею вимогам, неналежність позивачу майна, на яке звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття таких заходів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, апеляційний суд зазначеного не урахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково, і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи, що апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, постанова Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року підлягає скасуванню, із залишенням у силі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29 березня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2018 року скасувати, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 березня

2018 року залишити в силі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик