Тростянецький районний суд
справа № 147/1274/18
номер провадження № 6/147/13/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Івасюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року головний державний виконавець Тростянецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Ухвалою Тростянецького районного суду від 04.03.2019 р. подання головного державного виконавця Тростянецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницької області ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

22.03.2019 р., головний державний виконавець подав до суду подання у новій редакції, з урахуванням вимог, встановлених в ухвалі суду від 04.03.2019 р.

Подання мотивоване тим, що у Тростянецькому районному відділі ДВС знаходиться на виконанні Виконавчий лист №147/432/12 від 20.11.2017 року, виданий Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» 115887,36 грн. боргу. Виконавче провадження по виконанню даного виконавчого документа відкрито 17.09.2018 року та надано боржнику строк для добровільного виконання даного рішення. ОСОБА_2 на даний час борг не сплачує, на виклик не зявляється, за останнім відомим місцем реєстрації відсутній, про що складено відповідні акти. Майно, яке б належало боржнику і на яке можна звернути стягнення не виявлено. Тому, головний державний виконавець звернувся до суду з поданням та просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (а.с.16).

В судове засідання представник відділу виконавчої служби не зявився, подав заяву про розгляд подання за відсутності представника відділу, подання підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники виконавчого провадження до суду не зявились з невідомих суду причин.

У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Тростянецькому районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 147/432/17 від 20.11.2017 року, виданого Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» 115887,36 грн. боргу (а.с.17).

Постановою головного державного виконавця Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №57224366 за вказаним виконавчим листом (а.с.18).

Відповідно до адресної довідки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 22.07.2004 р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Згідно відповіді на інформаційний запит №44834587 від 17.09.2018 р., ОСОБА_2 на обліку в органах ДФС України не перебуває (а.с.24).

Також встановлено, що згідно відповідей на запити до Пенсійного фонду України щодо суб`єкта ОСОБА_2 - відомості відсутні (а.с.24).

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо суб`єкта ОСОБА_2 міститься актуальна інформація про про державну реєстрацію обтяжень, арешт майна (а.с.19).

За ОСОБА_2 в державному реєстрі земель на території Тростянецького району, земельна ділянка не зареєстрована (а.с.20).

Також, згідно актів державного виконавця від 28.09.2018 р. та 12.03.2019 р., боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, та останнім відомим місцем реєстрації, відсутній (а.с.22, 23).

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно розяснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у звязку з ухиленням особи від виконання зобовязання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи копії документів, не вказують на ухилення ОСОБА_2 від виконання обовязків, покладених на нього рішення суду.

Згідно актів від 28.09.2018 р. та 12.03.2019 р., складених державним виконавцем, з виходом за адресою: АДРЕСА_1, боржник фактично відсутній (а.с. 22, 23). Оцінюючи цей документ як доказ, суд вважає за необхідне звернути увагу, що дані акти складені за відсутності понятих, а тому не можуть підтверджувати факту умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання будь-яких зобов'язань.

Також головним державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, чи інших офіційних документів (листів, повідомлень) державного виконавця, у вигляді розписки чи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні головного державного виконавця Репенко О.С. йдеться лише про наявність боргових зобов'язань та що вони не погашені, однак доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов'язань, доведення яких є обов'язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах справи відсутні. З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні державного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 слід відмовити, так як державним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання головного державного виконавця Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до або через відповідні суди, протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: