ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

15 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/6233/18

Провадження № 22-ц/818/2182/19

Категорія: право власності

Харківський апеляційний суд у складі судді Кіся П.В., перевіривши у порядку, передбаченому ст. 357 ЦПК України, матеріали справи і апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2019 року у складі судді Букреєвої І.А.,

у цивільній справі №643/6233/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», Державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки та вилучення записів, відновлення права власності шляхом визнання права власності,-

встановив:

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.02.2019 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_2 про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, та вилучення записів, та про відновлення права власності на квартиру.

11.03.2019 ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду та з клопотанням про звільнення від судового збору, в якому посилався на скрутне матеріальне становище, яке обумовлене тим, що він, банківський службовець за фахом, у звязку з кризовою ситуацією в період падіння банків втратив роботу, на ринку праці не може знайти роботу за фахом, працює в ПП «Вімар-Трейд», де низька заробітна плата, яка за весь 2018 рік у нього становить 12 000грн, інших доходів не має.

Крім того, вказує ОСОБА_1, він має на своєму утриманні трьох неповнолітніх доньок, має заборгованість по сплаті комунальних послуг через їх надмірну вартість.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.03.2019 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору у звязку з ненаданням належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо скрутного майнового стану, а апеляційну скаргу залишено без руху на строк 7 днів для надання апеляційному суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4898,56грн.

09.04.2019 ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про зменшення судового збору за подачу апеляційної скарги до 244,93грн, вказуючи, що саме така сума становить 5% від суми, яка підлягає сплаті за апеляційну скаргу, виходячи з того, що він є членом багатодітної родини, діє в інтересах неповнолітніх дітей, а також виходячи із того, що він вже сплатив 244,93грн, а сплата судового збору у повному обсязі ставить його і дітей в нелюдські, принизливі умови, позбавляє реалізувати право на судовий розгляд справи за його апеляційною скаргою.

Аналіз матеріалів справи та додатково долучених ОСОБА_1 до клопотання від 09.04.2019 доказів дає підстави для часткового задоволення клопотання зважуючи на таке.

З матеріалів справи, загальнодоступної інформації та наданих апеляційному суду довідок вбачається, що ОСОБА_1 є власником приватних підприємств, а також декількох обєктів нерухомого майна, а тому суд критично відноситься до його доводів про тяжкий матеріальний стан, погоджуючись в тій частині його субєктивної оцінки такого стану лише в порівнянні зі станом його доходів за попередні роки, який дозволив засновувати приватні підприємства (ТОВ) та набувати у власність нерухомість.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 на погіршення майнового стану, яке повязане із кризовою ситуацією на ринку праці серед банківських працівників та на втрату роботи, не є безумовною ознакою дійсно такого тяжкого матеріального стану апелянта, який би унеможливлював сплату судового збору.

Дійсно, у пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ, на яку посилається ОСОБА_1, стверджуючи про непосильний для нього тягар у виді сплати судового збору, міститься висновок про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Разом з тим, ЄСПЛ у цій справі також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, під дії п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 не підпадає.

Разом з тим, враховуючи фактичні обставини даної справи, а також наявність на утриманні ОСОБА_1 трьох неповнолітніх дітей, вбачається можливим застосувати положення ч.1 статті 136 ЦПК України та ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» та розстрочити сплату ОСОБА_1 судового збору шляхом його сплати рівними частками у різний час, а саме: шляхом сплати 2204,35грн, що з урахуванням фактично сплаченої суми 244,93грн, становить половину належної до сплати суми судового збору, та сплати решти 2449,28грн судового збору через 45 днів.

Остаточний розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Розстрочення сплати судових витрат у такий спосіб з одного боку зменшує тягар апелянта щодо одноразової сплати судового збору, а з іншого усуває можливість недобросовісного використання ОСОБА_1 процесуальних прав.

Керуючись ст. ст. 136, 222, 357, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 від 09.04.2019 про зменшення судового збору задовольнити частково.

Розстрочити сплату ОСОБА_1 недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги шляхом його сплати частками у різний час, а саме:

-першої сплати у сумі 2204,35грн в строк не більше пяти днів з дня отримання копії даної ухвали;

-другої сплати у сумі 2449,28грн не пізніше ніж через 45 днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити ОСОБА_1, що у разі ненадання до апеляційного суду в пятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 2204,35грн апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - П.В. Кісь