Справа № 219/6325/18
Провадження № 2/219/196/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

09.04.2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

при секретарі Мирошниченко О.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №219/6325/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до якого просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №39 у будинку №4 по вул. Широка м. Бахмут Донецької області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення №000298 від 05 лютого 2010. Зазначає, що відповідачі є її родичами, а саме: донька та онук. За вищезазначеною адресою з серпня 2014 року не проживають, особистих речей в квартирі не мають, утриманням квартири не займаються, участі в оплаті комунальних послуг не беруть. Крім того факт реєстрації відповідачів у даній квартирі перешкоджає позивачу оформити житлову субсидію, що негативно впливає на її майновий стан та розпорядженням їй належним майном.

Позивач у судове засідання не зявилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились. Відповідно до Конвенції про правову допомогу за результатами виконання доручення Артемівського міськрайонного суду про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій виконаного Казачинсько-Ленським районним судом Іркутської області РФ. ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, позовні вимоги визнала, справу просила слухати за її відсутності.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ордеру на житлове приміщення №000298 від 05 лютого 2010, виданого на підставі рішення виконкому №20 від 05.02.2010 року, власницею квартири АДРЕСА_1 область є ОСОБА_1.

Актом складеним головуючим ОСББ «Широка,4», встановлено, що за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Широка 4/39, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але в квартирі з серпня 2014 року не проживають по теперішній час.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії ІІ-СТ №606504, виданого відділом по Казачинсько-Ленському районну в управлінні державної реєстрації служби запису актів цивільного стану РФ, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 28 лютого 2018 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №13. Після одруження ОСОБА_2 присвоєне прізвище «Каухер»

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.391 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі не є власниками спірної квартири, у ній не проживають, її обслуговуванням не цікавляться, їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №39 у будинку №4 по вул. Широка м. Бахмут Донецької області області.

Керуючись ст.7, 12, 13, 76, 263, 264, 265, 272, 280-283 , ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його підписання або проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.М.Погрібна