справа № 334/810/17
провадження № 61-7987 ск 19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування,
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»
(далі - ПрАТ «СК «Арсенал страхування») про стягнення страхового відшкодування.
На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 05 серпня 2016 року на вул. Бородинській у м. Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за її участі та водія автомобіля «VolkswagenCaddy», ДНЗ - НОМЕР_1 (водій
За взаємною згодою учасників ДТП, 05 серпня 2016 року було складено повідомлення про ДТП (європротокол). В цей же день, у головному відділенні у
м. Запоріжжі ПрАТ «СК «Арсеналстрахування», було оформлене письмове повідомлення про ДТП та ними ж були надані всі належні документи для виплати страхового відшкодування (регламентної виплати).
При цьому, у видачі Акту оцінки заподіяної шкоди працівниками
ПрАТ «СК «Арсенал страхування» їй було відмовлено, після чого нею була подана заява про страхове відшкодування, проте ПрАТ «СК «Арсенал страхування» повідомило, що належне їй страхове відшкодування в сумі 7 487,16 грн буде перераховане на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3, якому було передано для ремонту пошкоджений автомобіль.
Посилаючись на викладене, та з урахуванням уточнень, просила суд стягнути на її користь з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 14 695,84 грн та пеню за прострочку виплати страхового відшкодування за 702 дні, станом на
17 жовтня 2018 року в сумі 8 421,84 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі - 13 695,84 грн та пеню у розмірі - 7 838,53 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог у відповідній частині та дійшов висновку, що оскільки витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля ВАЗ-21074, ДНЗ - НОМЕР_2, становлять 22 183,00 грн, а ПрАТ «СК «Арсенал страхування» сплатило страхове відшкодування тільки в сумі 7 487,16 грн, та за вирахуванням франшизи за договором 1 000,00 грн, тобто стягненню підлягає з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь позивачки страхового відшкодування у розмірі - 13 695,84 грн (відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

19 квітня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 06 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 21 березня 2019 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами при розгляді цієї справи невірно визначено розмір страхового відшкодування, оскільки відповідно до пункту 22.1 та статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», відшкодуванню підлягає оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Наданий позивачем розмір відшкодування не може бути доказом розміру матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Також посилались на те, що позивачка звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір та розрахунки страхового відшкодування було проведено в порядку, передбаченому законодавством, узгоджено з позивачем та виплачено їй. Тому зобов'язання страховика виконані і припинилися. Тому на думку, скаржника судами неправильно застосовані норми матеріального права, а саме статті 22, 29 Закону № 1961-IV.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається зі змісту судових рішень у справі заявлено вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23 117,68 грн (14 695,84 грн - сума страхового відшкодування та пені за прострочку виплати страхового відшкодування за 702 днів в розмірі 8 421,84 грн), що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко