Справа № 308/9493/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,
з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №50034981 від 05.03.2013 року на суму 15000грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором. В подальшому 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №2016 1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу належне йому право вимоги до ОСОБА_1 коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною суму кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належало ТОВ «Дата Майнінг Груп». Відповідно до Додатку №1-1 до Договору Факторингу №2016 1ДМГ/ЄАПБ позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 35184,45грн., з яких: 14689,64грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 13144,81грн. заборгованість за процентами та комісією; 7350грн. пеня, штраф та неустойка. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно Кредитного договору №50034981 від 05.03.2013 року, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кредитну заборгованість в розмірі 35184,45грн., з яких: 14689,64грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 13144,81грн. заборгованість за процентами та комісією; 7350грн. пеня, штраф та неустойка, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600грн.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
Суд констатує, що у лютому 2018 року представником відповідача ОСОБА_3 подано суду відзив на даний позов. Обгрунтовуючи вказаний відзив представник відповідача вказує на те, що Кредитний договір №50034981 від 05.03.2013 року не було укладено в належній письмовій формі та в ньому відсутні узгодження сторін щодо істотних його умов, а саме: суми кредиту, розміру процентів, пені та штрафу. Також у відзиві вказано на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та неодноразово брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а тому, починаючи із введенням особливого періоду 18.03.2014 року не повинен сплачувати відсотки, штрафи і пеню за даним кредитом. Разом з тим, посилався на безпідставне застосування подвійної відповідальності у вигляді пені та штрафу. У зв`язку з цим, просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явилися Однак, представник позивача надав суду заяву, в якій проти даного позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві, а також провести розгляд даної справи за його відсутності та відсутності відповідача.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

По справі встановлено, що 05.03.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №50034981 від 05.03.2013 року на суму 15000грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Анкети заяви на отримання кредиту та Кредитного договору №500349811 від 05.03.2013 року.
З наявної в матеріалах справи копії Договору факторингу від 30.09.2014 року вбачається, що 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором.
В подальшому 10.10.2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №2016 1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило позивачу належне йому право вимоги до ОСОБА_1 коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною суму кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належало ТОВ «Дата Майнінг Груп».
У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Згідно п.п.2.1, п.п.2.2 та п.п.2.3 Кредитного договору №50034981 від 05.03.2013 року Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта Кредиту 15000грн., процентна ставка за користування кредитом 0,01%, тип процентної ставки фіксована. Дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 07.03.2016 року.
Окрім того, п.4 Кредитний договір №50034981 від 05.03.2013 року передбачено умови сплати штрафних санкцій за цим Договором.
Судом встановлено, що вказаний договір підписано представником ПАТ «Альфа Банк» Щорбан В.В. та відповідачем
ОСОБА_1 тому суд, не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що вказаний договір не укладено в належній письмовій формі кредитного договору, а також про відсутність погодження у ньому сторін щодо істотних умов договору суми кредиту, розміру процентів та неустойки, що спростовується вказаними вище умовами Кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи Розрахунку заборгованості.
Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що ОСОБА_1 не виконано взятих на себе зобов`язань згідно Кредитного договору №50034981 від 05.03.2013 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 35184,45грн., з яких: 14689,64грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 13144,81грн. заборгованість за процентами та комісією; 7350грн. пеня, штраф та неустойка, що підтверджується Додатком №1-1 до Договору Факторингу №2016 1ДМГ/ЄАПБ та наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості станом на 06.10.2016 року.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій за порушення позичальником строків платежів

Як вбачається, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за період із 08.04.2013 року по 06.10.2016 року заборгованість відповідача по сплаті комісії становить 13142,62грн., а заборгованість по відсотках за користування кредитом 2,26грн.
Однак, суд вважає, що зазначена зама заборгованості з виплати комісії не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно Анкети Заяви на отримання кредиту вбачається, що цільове використання (мета кредиту) споживчі цілі.
Також із умов вказаної Анкети Заяви вбачається, що у випадку, якщо сума платежу становить 1500грн. комісійна винагорода не стягується.
Згідно п.2.8 Кредитного договору №50034981 від 05.03.2013 року комісійна винагорода Банку: за управління кредитом -4,25% від суми кредиту. Комісійна винагорода, що вказана у цьому підпункті розраховується від суми Кредиту, зазначеної в п.2.1 Розділу №1 цього договору сплачується позичальником щомісячно за кожний день користування кредитом відповідно до графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невід`ємною частиною.
Так, згідно з Додатком №1 до Кредитного договору №50034981 від 05.03.2013 року та його невід`ємною частиною ОСОБА_1 має сплатити щомісячну комісію в розмірі 637,50грн. та наступні послуги банку: валютно обмінні операції, юридичне оформлення тощо.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився із посиленим захистом споживачів шляхом прийняття ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування».

За положенням абз. 3 ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь яких платежів за дії, які не є послугою у визначення цього закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідувальним замовлення споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку чи іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

З цих підстав суд приходить до висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення щомісячної сплати комісії суперечить вимогам статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що сума заборгованості по сплаті комісії в розмірі 13142,62грн. не підлягає задоволенню.

Згідно вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Представник відповідача у наданому відзиві вказує на неприпустимість стягнення із ОСОБА_1 одночасно штрафу та пені за невиконання умов Кредитного договору, оскільки таке стягнення є застосуванням подвійної цивільно правової відповідальності одного й того ж виду та одне й теж саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України.

Суд не погоджується із вказаним твердженням представника відповідача, оскільки із змісту вказаного вище розрахунку заборгованості по Кредитному договору №50034981 від 05.03.2013 року вбачається, що пеня ОСОБА_1 не нараховувалася.
Однак, за період із 06.01.2015 року по 06.10.2016 року відповідачу нараховувалися санкції тільки у вигляді штрафу за невиконання кредитного зобов`язання, сукупна заборгованість яких становить 7350грн.
Згідно ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Так, обґрунтовуючи свої вимог, викладені у відзиві, представник позивача вказує на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та неодноразово брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а тому, починаючи із введенням особливого періоду 18.03.2014 року не повинен сплачувати відсотки, штрафи і пеню за даним кредитом. Разом з тим, посилався на безпідставне застосування подвійної відповідальності у вигляді пені та штрафу. У зв`язку з цим, просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі.
Вказана норма набула чинності 08.06.2014 року.

Із наявної в матеріалах справи Довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23.09.2014 року за №269 вбачається, що ОСОБА_1 в період із 19.05.2014 року по 27.08.2014 року перебував на військовій службі в даній військовій частині, яка входить до складу сил, що залучаються і беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Проте, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що з часу набрання чинності ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме в період із 08.06.2014 року по 27.08.2014 року відповідачу проценти за користування кредитом та штрафні санкції за невиконання зобов`язань не нараховувалися.

Також із наявної в матеріалах справи Довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10.01.2016 року за №3945 вбачається, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в населеному пункті Мемрик, Донецької області в період із 29.07.2016 року по 21.09.2016 року.

Із розрахунку заборгованості по Кредитному договору №50034981 від 05.03.2013 року вбачається, що за вказаний період відповідачу ОСОБА_1 було нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 0,23грн. та 700грн. штрафу.
Однак, суд констатує, що вимоги позивача про стягнення із відповідача процентів за користування кредитом та штраф за невиконання умов договору, нарахованих у вказаний вище період не підлягає задоволенню в силу вимог ч.15 ст.14 ЗУ«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за невиконання умов Кредитному договору №50034981 від 05.03.2013 року складає 21341,60грн., з яких 14689,64грн. заборгованість за основою сумою боргу; 1,96грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6650грн. штраф за невиконання умов договору.
У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у неповернення кредитних коштів та несплаті процентів за їх користування, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за Кредитним договором №50034981 від 05.03.2013 року в розмірі 21341,60грн, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1600грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України (від 15.12.2017 року), ст.ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код за ), місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 суму заборгованості за Кредитним договором №50034981 від 05.03.2013 року у розмірі 21341/двадцять одна тисяча триста сорок один/грн. 60коп., з яких:
?14689/чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять/грн. 64коп. заборгованість за основою сумою боргу;
?1/один/грн. 96грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
?6650/шість тисяч шістсот п`ятдесят/грн. штраф за невиконання умов договору.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код за ), місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600/тисяча шістсот/грн. 00коп.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: В.Й. Данко