РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/148/19

08 квітня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем та ОСОБА_5 24.12.2009 року було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

18.09.2014 року позичальник, ОСОБА_5 помер, що підтверджує свідоцтвом про смерть від 19.09.2014 року.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 24.12.2009 року становила 5252,02 грн.

Позивач зазначає, що відповідачі постійно проживали разом із ОСОБА_5, а тому є його спадкоємцем.

Враховуючи, що відповідачі не написали заяву про відмову від спадщини та керуючись статтями 1281, 1282 ЦК України, позивач просить суд стягнути з них заборгованість у розмірі 5252,02 грн. за кредитним договором № б/н від 24.09.2009 року та судові витрати.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не зявилася, в поданому позові просила суд розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Встановлено, що 24.12.2009 року між позивачем і ОСОБА_5 було укладено договір шляхом написання анкети-заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, склала між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 5400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.8-14).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_5, 18.09.2014 року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 163136 від 19.09.2014 року (а.с.21).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 24.12.2009 року становила 5252,02 грн., яка складається з наступного: 5158 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 93 грн. 45 коп. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості наявним в матеріалах справи (а.с. 5-7).

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач у своєму позові зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса вул. Симоненка, 3, м. Костопіль, Рівненська область.

Відповідно до листа ОСОБА_7 районної державної нотаріальної контори № 165/01-16 від 06.02.2019 року, встановлено, що згідно алфавітних книг ОСОБА_7 районної ДНК та за даними Спадкового реєстру щодо майна померлого 18 вересня 2014 року, ОСОБА_5, спадкова справа не заводилася (а.с.56-57).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Претензія (вимога) може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

З дослідженої позовної заяви та доданих до них документів встановити дату та час з якого банку стало відомо про смерть спадкодавця не можливо.

Однак, встановлено, що банком 08.01.2016 року за вих. № SAMDN50OTC002577877 до ОСОБА_7 районної державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.24).

ОСОБА_7 районної державної нотаріальної контори за № 64/01-16 від 28.01.2016 року банку було відмовлено у прийнятті його претензії, оскільки з поданих банком документів не можливо перевірити строків подачі перензії до спадкоємців, так як не долучено документів, які б підтверджували час з якого банку стало відомо про смерть спадкодавця, або час з якого настав строк вимоги та зазначено, що на підставі заяви банку було сформовано інформаційну довідку за Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ після смерті ОСОБА_5 (а.с.25).

Зазначений лист позивачем було отримано 02.02.2016 року, а листи-претензію відповідачам за вихідним № SAMDN50OTC002577877 (а.с.26-28) АТ КБ «Приватбанк» було направлено лише 24.10.2018 року, позовну заяву до суду було подано у грудні 2018 року.

Таким чином, позивач звернувся в суд після закінчення строку предявлення вимог до спадкоємців померлого, що встановлені ч.2 і ч.3 ст. 1281 ЦК.

Згідно ч.4 ст. 1281 ЦК кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Окрім того, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виходячи з наведенного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Згідно п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На підтвердження позовних вимог, позивачем було надано лише копії паспортів позичальника та відповідачів, з яких вбачається, що останні були зареєстровані за однією адресою проживання.

АТ КБ «ПриватБанк», предявляючи позов про стягнення боргу з відповідачів, не надав суду жодних доказів, відомостей щодо складу спадкового майна, його вартості або оцінки, з клопотаннями про витребування вказаних доказів не звертався.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до чч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у відповідності із ч.4 ст. 1281 ЦК України та те, що позивачем не було надано документальних підтверджень щодо наявності спадкового майна, одержаного у спадщину, та його вартість, то у суду відсутні законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити.

У звязку з цим та згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1054, 1216, 1218, 1268, 1282 ЦК України, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк 'Приватбанк' до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити в повному обсязі, за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк 'Приватбанк', м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50, 49094, .

Відповідачі:

ОСОБА_3, м. Костопіль, Рівненська обл., вул. Симоненка,3, РОНКПП: НОМЕР_1.

ОСОБА_1, м. Костопіль, Рівненська обл., вул. Симоненка,3, РНОКПП: НОМЕР_2.

ОСОБА_4, м. Костопіль, Рівненська обл., вул. Симоненка,3, РОНКПП: НОМЕР_3.

Повнйи текст рішення складено 15.04.2019 року.

СуддяОСОБА_8