Провадження № 2/219/639/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2019 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Перша Бахмутська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Бахмутської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Перша Бахмутська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить встановити факт належності на праві власності як забудовника,ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року, гаражу, 1964 року побудови, розташованого в м. Бахмут, вул. Лермонтова, 16, визнати за позивачем - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на гараж по вул. Лермонтова, 16 в м. Бахмут Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 06.10.2011 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дідусь ОСОБА_2 працював у Артемівському змішторгу Міністерства торгівлі УРСР. У 1963 році цим підприємством йому було виділено приміщення - сарай під переобладнання цього приміщення на гараж по вул. Лермонтова, буд. 16 в м. Артемівську (нині м. Бахмут) Донецької області оскільки дідусь проживав за адресою: вул. Артема (нині - вул. Миру) 47/41. Отримавши такий дозвіл, дідусь позивача - ОСОБА_2 придбав будівельні матеріали за власні кошти і муляри побудували йому гараж. У 1964 році дідусь позивача ОСОБА_2 закінчив будівництво гаражу і з цього періоду став ним користуватися. Наприкінці 1995 року дідусь позивача ОСОБА_2 звертався до управління архітектури та містобудування виконкому Артемівської міської ради із заявою про виділ йому земельної ділянки під його гаражем. Відповіддю № 3 від 05.01.1996 року дідусю було повідомлено начальником управління архітектури та містобудування, головним архітектором міста ОСОБА_3 про те, що його питання відкладається у звязку із забудовою будівлі за цією адресою (біля гаражу), яку недобудували і на теперішній час. 06.10.2001 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на майно. Враховуючи, те що батько позивача помер ще до смерті дідуся, єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 є позивач - його онук - ОСОБА_4 В нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 251/2002 і позивач отримав свідоцтва на право на спадщину після смерті дідуся на все його майно, окрім гаражу, оскільки як на день смерті дідуся так і на теперішній час право власності дідуся на гараж не було оформлено і зареєстроване. Звернувшись до Центру адміністративних послуг для оформлення права власності на гараж за дідусем, позивачу спеціалістами було розяснено, що, по-перше, управління торгівлі, як юридична особа, ліквідовано, по-друге, архіви 1963-1964 років передані до Донецького обласного архіву в м. Донецьк і отримати будь-які архівні довідки за ці роки не має можливості у звязку із тим, що м. Донецьк - тимчасово окупована територія. По-третє, будівельна амністія не розповсюджується на такі обєкти нерухомості, як гараж, і рекомендували звернутися до суду. Відповідно до технічного паспорту на гараж, який виготовлений КП "Бахмутське бюро технічної інвентаризації" рік побудови спірного гаражу - 1964 р. Враховуючи, що у позивача не має іншого альтернативного досудового способу захисту свого права власності, позивач вимушений звернутися до суду із цією заявою, яку просить задовольнити.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.12.2018 року та 19.02.2019 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не зявився просив розгляд справи проводити без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив розгляд справи проводити без участі представника Бахмутської міської ради та прийняти рішення на власний розсуд.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за відсутністю в судовому засіданні державного нотаріуса та прийняти рішення на власний розсуд.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені сторонами документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 606922 ОСОБА_2, помер 06.10.2001року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5П, зареєстрованого в реєстрі за №1-1951 та наданої Першою бахмутською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №251/2002, спадкоємцем майна ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року, а саме: квартири №41 у буд.№47 в м. Артемівськ (нині м.Бахмут), вул. Артема (нині вул. Миру) і грошових внесків з належними до них відсотками та компенсаційними рахунками в філії ощадбанку, є онук ОСОБА_4, що мешкає в АДРЕСА_1. Спадкова справа була заведена на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_2. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55426446 від 12.03.2019 року вбачається, що в параметрах запиту на ОСОБА_2 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація, стан: чинний, місця зберігання: Перша бахмутська державна нотаріальна контора, дата заведення 28.03.2002 року. Інших спадкоємців не має.

Згідно довідки від 08.12.1964 року, вбачається, що ОСОБА_2 при капітальному ремонті будинку №54 по вул. Красноармійській, на побудову гаражу придбав за готівковий розрахунок матеріали на суму 85 руб. 20 коп.

Із розписки від 30.09.1963 року вбачається, що мулярами в позаурочний час побудований гараж ОСОБА_2 за що отримано 45 руб.

Згідно квитанції від 30.09.1963 року, вбачається, що ОСОБА_2 придбав гіпсоблоки за 10 руб.

Із технічного паспорту на гараж № 21, який розташований за адресою: м. Бахмут, вул. Лермонтова 16, вбачається, що ОСОБА_2 побудував спірний гараж в 1964 році.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість гаражу загальною площею 18,9 м.кв., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Лермонтова,16, виконаного ПП «Юридична фірма «Деменкова і партнери», складає 14 000,00 грн.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань, вбачається, що діяльність юридичної особи - Артемівський змішторг - припинені, цього підприємства не існує.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що передбачено ст.1218 ЦК України.

За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як спадкоємець за законом на визнання за ним права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого ОСОБА_2.

Разом з тим, судом встановлено, в нотаріальному порядку позивачу було відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно.

Крім того, момент виникнення права власності на будинки, споруди, побудовані в 1964 році, не залежали від державної реєстрації.

Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Тобто, з огляду на виниклі правовідносини, слід застосовувати закони, нормативно-правові акти в тій редакції, які були чинними на час виникнення права у дідуся позивача на забудову гаражу і оформлення права власності на нього.

Відповідно до правової позиції ВСУ по справі № 6-137цс13 право власності на нерухомість набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У 1963-1964 роках питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва житлових будинків.

Аналізуючи вищенаведене законодавство в сфері набуття права власності на той час, вбачається, що оформлення права власності на гаражі, як окремі будівлі, законодавством станом на 1963-1964 роки не було передбачено взагалі, Указ Інструкція стосуються лише житлових будинків із господарськими спорудами.

21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було сформовано узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності на інших речових прав. В цих узагальненнях підтверджено, що дійсно не має чіткого законодавчого врегулювання оформлення права власності на гаражі і відсутній спрощений порядок оформлення такого права за їх фактичними власниками. Тому судами повинні бути досліджені наступні факти: чи були такі гаражі побудовані громадянами за власні кошти, чи це не є самочинним будівництвом, чи не порушуються права інших громадян, осіб при визнанні права власності на гараж за позивачем.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено у статті 321 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Європейських суд з прав людини у заяві № 5876/15 від 09.10.2018 р за зверненням ВСБФ "Батьківська турбота" вказав, що відсутність чіткого національного законодавства з питань власності та прогалини в тогочасному законодавстві не може призводити до порушень майнових прав потенційних власників на майно.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 побудував гараж за власні кошти, відповідач був обізнаний про будівництво і експлуатацію гаражу, діяльність юридичної особи - Артемівський змішторг - припинені, цього підприємства не існує, права інших громадян не порушуються позивачем, доказом чого є відсутність будь-яких скарг від третіх осіб за період з 1963 по 2018 роки, позовні вимоги позивача про встановлення факту належності на праві власності як забудовника, ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року, гаражу, 1964 року побудови, розташованого в м. Бахмут, вул. Лермонтова, 16 є законними і обґрунтованими.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог встановити факту належності на праві власності як забудовника, ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року, гаражу, 1964 року побудови, розташованого в м. Бахмут, вул. Лермонтова, 16 та визнання за ОСОБА_1 права власності на гараж на гараж по вул. Лермонтова, 16 в м. Бахмут Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 06.10.2011 року.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене та керуючись статтями ст. 5, 7, 12, 13, 76, 141, 142, 263, 264, 265, 272 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача: Перша Бахмутська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт належності на праві власності як забудовника, ОСОБА_2, який помер 06.10.2001 року, гаражу, 1964 року побудови, розташованого в м. Бахмут, вул. Лермонтова, 16.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на гараж по вул. Лермонтова, 16 в м. Бахмут Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 06.10.2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Погрібна