КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/32535/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/4088/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Ткаченко І.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційними скаргами Ременюк Тетяни Олександрівни в інтересах акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого 14 листопада 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Осаулова А.А., повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №5902, вчинений 23 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про звернення стягнення на відпочинковий комплекс та домоволодіння в АДРЕСА_1 та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Альфа-банк» за кредитним договором №800002935 від 4 січня 2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. вчинений виконавчий напис за реєстровим № 5902 від 23 квітня 2018 року, яким запропоновано звернути стягнення на відпочинковий комплекс та домоволодіння за адресою, відповідно: АДРЕСА_1 земельну ділянку, передані в іпотеку згідно Іпотечного договору, укладеного позивачем з відповідачем в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 800002935 від 4 січня 2008 року. Виконавчим написом запропоновано за рахунок коштів від реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги кредитора по кредитному договору у розмірі заборгованості за період з 1 червня 2015 року по 28 лютого 2018 року: по основній сумі кредиту - 175 063,71 доларів США; по відсотках за кредитом - 103 564,73 доларів США. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказує, що заборгованість не є безспірною, крім того, відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису зі спливом 3-річного строку з моменту виникнення у кредитора права вимоги дострокового повернення кредиту у позасудовому порядку. Тому, виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, адже він порушує його законні права та інтереси.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №5902, вчинений 23 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про звернення стягнення на відпочинковий комплекс та домоволодіння в АДРЕСА_1 та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № від 4 січня 2018 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, Ременюк Т.О. в інтересах АТ «Альфа-Банк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі вказує на те, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Банком подано встановлений законом перелік документів, які підтверджували безспірність сум.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 4 січня 2008 року між ЗАТ «Альфо-Банк», правонаступником якого є «Альфо-Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 800002935, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 4 січня 2008 року, за яким позичальник передав в іпотеку банку об'єкт незавершеного будівництва відпочинкового комплексу в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, які належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 11 червня 2004 року та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів за № Д-311 (а.с.37-39).

Боржник та поручитель не виконували належним чином своїх зобов'язань за Кредитним договором, у зв'язку з чим 26 лютого 2018 року банк (кредитор) надіслав ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання зобов'язань, яка була залишена без задоволення.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору банк у 2014 році звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №800002935 від 4 січня 2008 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №800002935 від 4 січня 2008 року в сумі по кредиту 2 193 330 грн 85 к., по відсотках 105 978 грн 52 к. та пені 58498 грн 40 к. (а.с. 14-16).

Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист та постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Гнатюк В.Я. відкрито виконавче провадження ВП №49775886 з приводу примусового виконання виконавчого листа №751/1455/15-ц виданого 2 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість 2 193 330 грн 85 к., по відсотках 105 978 грн 52 к., пеня 58 498,40 грн., та судових витрат, а саме - витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн, судового збору 121грн 82 к. (а.с. 21).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2014 року достроково стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору.

У суді апеляційної інстанції представник позивача вказав, що позивачем по вищезгаданому виконавчому провадженні сплачено 192000 грн.

Відповідно до листа головного державного виконавця Гнатюк В.Я. від 22 лютого 2017 року №2273 кошти, які були перераховані ОСОБА_5 на депозит Івано-Франківського міського ВДВС в сумі 68000 грн. перераховані на рахунок ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушення зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

26 лютого 2018 року ПАТ «Альфа-Банк» направило вимогу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 погасити заборгованість, що становить 278 628,44 дол. США, у разі несплати якої банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки.

23 квітня 2018 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису.

Та цього ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на відпочинковий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку кадастровий № 30020005, площею 0,0804 гектарів, на якій розташовані зазначені об'єкти, власником яких є ОСОБА_2. Вказане нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, посвідченого 04 січня 2008 року ОСОБА_8, нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 07 та Договору про внесення змін і доповнень № 1 до Іпотечного договору від 04 січня 2008 року, посвідченого 27 квітня 2009 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального, округу, за реєстровим номером 847, було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по Кредитному договору № 800002935 від 04 січня 2008 року, кредитором за яким є ПАТ «Альфа-Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01 червня 2015 року по 26 лютого 2018 року, а саме: заборгованість за кредитом - 175 063,71дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 103 564,73 дол. США; Загальна сума заборгованості становить 278 628,44 дол. США (а.с. 13).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконує належним чином, не є підставою для нарахування процентів та пені за Кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, тому строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі незадоволення вимог кредитора за рішенням суду основне зобов'язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо у рішенні про стягнення заборгованості за кредитним договором сума заборгованості вказана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Отже, виконавчий напис нотаріуса вчинено на підставі розрахунку кредитної заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом період.

При цьому нарахування відсотків проводилось після зміни умов основного зобов'язання щодо строку дії договору. Так, розмір заборгованості за відсотками, зазначений у виконавчому написі нотаріуса (103564,73 долари США), є більшим від розміру цієї заборгованості, стягнутої рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2014 року (105978 грн 52 к.).

Наявність рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 жовтня 2014 рокупро дострокове стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором, яка боржниками не виконується належним чином, не є підставою для нарахування відсотків.

Оскільки в розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права було включено нараховані після зміни строку виконання основного зобов'язання відсотки, то така заборгованість не може вважатися безспірною.

Тобто існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

А тому апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, судом,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ременюк Тетяни Олександрівни в інтересах акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: