Справа № 466/4753/19
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

10 червня 2019 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Едер П.Т., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з заявою про забезпечення позову.

Просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 частку в розмірі 1/2 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; номер об`єкта РПВН: 22101395.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову зазначає, що з серпня 2008 року проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_2 є співвласником 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки протягом більш як 10 років її відкритого і добросовісного користування, ОСОБА_2 ігнорував і свідомо уникав будь-яких обов`язків, які пов`язані з правом власності на частку квартири, вважає, що наявні підстави для визнання за нею права власності на належну ОСОБА_2 частку квартири у порядку набувальної давності. Зазначає, що ОСОБА_2 вживає активні дії з метою позбавлення її права на належну їй частку у майні, яке призведе до того, що виконання судового рішення буде неможливим, а також існує реальна загроза того, що її права не зможуть бути відновлені судом.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подані матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що така заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Аналізуючи зміст заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, судом не встановлено, а заявником належними та допустимими доказами доводи викладені у заяві не підтверджені, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, водночас, вжиття заходів забезпечення позову, які просить заявник, призведе до втручання у право власності відповідача та призведе до бажаного для позивача результату по справі без розгляду спору, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: П. Т. Едер