Провадження № 2/0182/913/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства „Перший Український ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.

ОСОБА_1 акціонерним товариством «ОСОБА_4 Капітал» ОСОБА_3 19.02.2014 року, на підставі кредитного договору № GР-6022660, видано кредит у сумі 49 999,66 грн. 19.07.2016 року ОСОБА_1 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Капітал» припинилося шляхом приєднання до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ОСОБА_1 акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» є правонаступником усіх прав та зобовязань ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. Згідно з п.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. На баланс ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» внаслідок приєднання ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов'язку належного виконання зобовязання, встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.1 ст.1050 Цивільного кодексу України та абз.2 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту: 53200, АДРЕСА_1, тому позивач виконав свій обов'язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач не виконує свої кредитні зобов'язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 р. складає 117 466 грн., з яких: 47 503,07 грн. - заборгованість за кредитом; 30 603,53 грн. - заборгованість за процентами; 2 831,23 грн. - заборгованість за комісією; 36 528,17 грн. - штрафні санкції. Згідно з п.1 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до п.6.2. загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів , комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором, позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Відповідно до пп.1 п.2 ст.258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України, позовна давність за спорами, що виникають з кредитного договору, а саме: відшкодування збитків, сплата неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п.1 ст.259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Досудове врегулювання спору з даних правовідносин законодавством не передбачено, у зв'язку з чим не направляли претензій (вимог) щодо предмету спору відповідачу. За таких обставин звернулись до суду і просять стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (; вул. Андріївська, буд.4, м.Київ, 04070) заборгованість у сумі 117 466 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність, позов підтримав і просив задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибула, надала відзив, в якому посилалась на те, що позивач вказує, що з 19.07.2016 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» є новим правонаступником ПАТ «ОСОБА_4 Капітал», внаслідок реорганізації АТ «ОСОБА_4 Капітал» шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ». На підтвердження зазначеної обставини позивач надав копією витягу зі статуту. Але, копія витягу зі статуту, в якій вказано, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» є новим правонаступником ПАТ «ОСОБА_4 Капітал» внаслідок реорганізації АТ «ОСОБА_4 Капітал» шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ» не є доказом переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні за кредитним договором № GР-6022660 від 19.02.2014 року. Будь-яких повідомлень про перехід прав первісного кредитора до нового кредитора від ПАТ «ОСОБА_4 Капітал» до ПАТ «ПУМБ», договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «ОСОБА_4 Капітал» та ПАТ «ПУМБ», відповідно до якого АТ «ОСОБА_4 Капітал» передає (відступає) АТ «ПУМБ» права вимоги, за кредитними та забезпечувальними договорами, вона не отримувала. Додана до позовної заяви письмова вимога ПАТ «ПУМБ» від 21.03.2017 року за № 153 також не може вважатися доказом переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором. Крім того, ця вимога не була отримана нею, оскільки виписка з сайту «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення свідчить про повернення листа «у зв'язку з закінченням терміну зберігання». Банк не надав суду письмовий доказ/поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу повідомлення про перехід прав первісного кредитора до нового кредитора. Вона не отримувала жодної вимоги від відповідача про усунення порушень, зокрема, про погашення заборгованості за основним зобов'язанням, передбаченим кредитним договором, відсотками чи штрафними санкціями, ні поштовим направленням, ні під розписку, ні в жоден інший спосіб, передбачений Законом. Отже, відсутні будь-які докази подання відповідачці документального підтвердження переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні за кредитним договором № GР-6022660 від 19.02.20214 року. Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, відсутні докази того, чи має право ПАТ «Перший Український міжнародний ОСОБА_4» вимагати у неї стягнення заборгованості, оскільки стороною в зобов'язанні є ПАТ «ОСОБА_4 Капітал». Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.80 ЦПК). Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.5 ст.81 та ч.2 ст.83 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Разом з тим, частиною 2 статті 516 ЦК України визначено, що, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого/обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. З ПАТ «ПУМБ» вона ніяких договорів не укладала, жодних повідомлень стосовно припинення діяльності АТ «ОСОБА_4 Капітал» та право наступництва позивача щодо прав та обов'язків її кредитора вона не отримувала. Згідно ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Банком не було надано суду доказів щодо направлення їй відомостей щодо заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок правонаступництва. Приписами ч.2 ст.518 ЦПК України встановлено, що, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором. За цих обставин вбачається, що обов'язок позичальника щодо виконання кредитного договору на користь нового кредитора. ПАТ «ПУМБ» є таким, що не наступив та підстави пред'явлення до відповідача позовних вимог ПАТ «ПУМБ» є не зрозумілими. Крім того, надана позивачем виписка з рахунку ОСОБА_3 не містить інформації про строки її погашення та період, за який вона утворилась, чи відбувалось погашення боргу позичальником, інформації, за який період виникла заборгованість, та які суми були нараховані банком, що позбавляє можливості простежити правильність здійснення вказаного розрахунку, у тому числі, і штрафних санкцій, а отже і пересвідчитись у безспірності заборгованості. Також, вважає незаконно нарахованою комісію за обслуговування кредиту, оскільки, згідно пункту 3.6 Правил, затверджених постановою НБУ від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має право сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або дії, які споживач здійснює на користь банку (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо). Позивач нарахував заборгованість без урахування її погашення відповідачем, а, отже, такий розрахунок заборгованості не можна вважати достовірними та брати до уваги. Виписка є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Отже, відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виписці, є правильними та безспірними, оскільки розрахунок заборгованості із зазначенням строків погашення, розміру нарахованих сум процентів та штрафів позивач взагалі суду не надав.. Таким чином, можна зробити висновок, що позивач свої позовні вимоги не обґрунтував належним чином.. Крім того, згідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони мають здійснити свої права і виконати свої обов'язки, відповідно до договору. Відповідно до ст.233 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Кредитний - договір GР - 6022660 від 19 лютого 2014 року було укладено з кінцевимтерміном повернення кредиту 19.02.2017 року. Позивач пропонує стягнути з неї проценти у розмірі 30 603, 53 грн. За який період та з яких складових нараховані проценти перевірити неможливо, оскільки не наданий детальний розрахунок заборгованості. Але, виходячи з розміру суми процентів, можна зробити висновок, що позивач нарахував заборгованість по процентам станом на 14.12.2018 року, тобто протягом 1 року та 10 місяців після закінчення договору кредитування. Вона не може погодитися із подальшим нарахуванням відсотків у розмірі, передбаченому умовами договору, через закінчення його дії. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою етапі 1050 ЦК Україні. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, відповідно до правової позиції, можна дійти такого висновку: після 19.02.2017 року, зі спливом строку кредитування припиняється і право кредитора нараховувати проценти за кредитом. Крім того, порядок повернення кредиту за договором № GР-6022660 від 19.02.2014 року, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених графіком платежів, який є складовою частиною укладеної угоди. За даними «Графіка платежів», вона до 19 числа кожного місяця в період з 19.02.2014 року по 19.02.2017 року повинна сплачувати певну суму на погашення своїх кредитних зобовязань перед банком. Вона належним чином виконувала свої кредитні зобовязання, 19.03.2014 року нею було здійснено щомісячний платіж у розмірі 2 400грн. та кожного наступного місяця вона здійснювала щомісячні платежі. 14.07.2014 року нею було здійснено останній щомісячний платіж у розмірі 735 грн. У зарахуванні коштів за наступними платежами на той же рахунок та відділення банку їй було відмовлено, оскільки останніх не існувало, а тому нікуди було здійснювати оплату по кредиту. Отже, виконання свого обов'язку нею первісному кредитору було неможливим, оскільки внаслідок реорганізації АТ "ОСОБА_4 - Капітал» банківські реквізити для сплати стали недійсними. Разом з тим, статтею 256 ЦПК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. Згідно із ч.1,5 ст.261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно квитанції, останній платіж нею було здійснено 14 липня 2014 року на суму 735.00 грн. Даний позов банком пред'явлено 28 грудня 2018 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області про список автопризначених справ. Виходячи з викладеного, враховуючи, що останній платіж нею здійснено 14 липня 2014 року, звернувшись 21.08.2018 року з позовом про стягнення заборгованості, ПАТ «ПУМБ» пропустив трирічний строк позовної давності, який закінчився 14.07.2017 року. Щодо наявності поважних причин порушення позивачем трирічного строку позовної давності - відповідних доказів суду банком не надано. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки підставами позовних вимог є стягнення заборгованості із відповідача по кредитному договору№ GР-602266О від 19.02.2014 року, укладеному між нею та АТ «ОСОБА_4 Капітал», з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про перехід до ПАТ «ПУМБ» як до нового кредитора прав у зобов'язанні за вказаним кредитним договором, враховуючи, що обставини правонаступництва позивача відповідачем не визнаються і дані обставини не є загальновідомими, а отже - позивач не був звільнений від їхнього доказування в розумінні ст.82 ЦПК України, вважає, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, не надав суду детальний та обґрунтований розрахунок заборгованості, внаслідок чого не має можливості перевірити правильність нарахованої суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Тому, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ОСОБА_4 Капітал» відповідачці по справі ОСОБА_3 19.02.2014 року, на підставі кредитного договору № GР-6022660, видано кредит у сумі 49 999,66 грн. (а.с.9-10). 19.07.2016 року ОСОБА_1 акціонерне товариство «ОСОБА_4 Капітал» припинилося шляхом приєднання до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (а.с.17-35). ОСОБА_1 акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2» є правонаступником усіх прав та зобовязань ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 Капітал» (а.с.36-38).

Відповідно до ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Як встановлено в судовому засіданні, на баланс ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» внаслідок приєднання ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_4 Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.1050 Цивільного кодексу України, позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту: 53200, АДРЕСА_1 (а.с.11-12), однак, доказів вручення відповідачці даної вимоги позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У цьому разі виконання боржником свого/обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Однак, відповідачкою також не надано до суду доказів належного виконання свого обовязку за кредитним договором первісному кредитору. Суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що вона не змогла після 14.07.2014 року, коли нею було здійснено останній щомісячний платіж у розмірі 735 грн., сплатити черговий платіж на той же рахунок, бо нікуди було здійснювати оплату по кредиту, оскільки дані твердження відповідачки не підтверджені жодними доказами в розумінні ст.76-81 ЦПК України.

Тому, в судовому засіданні було доведено, що відповідач не виконує свої кредитні зобов'язання належним чином тривалий строк. Заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем станом на 14.12.2018 року складає 78 106 грн. 60коп. (з яких: 47 503,07 грн. - заборгованість за кредитом; 30 603,53 грн. - заборгованість за процентами), які суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки примусово.

Однак, в звязку з тим, що позивачем не доведено вручення письмової вимоги (повідомлення) відповідачу, про що суд зазначав вище, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією та штрафних санкцій.

Крім того, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача й про стягнення з відповідачки витрат по сплаті судового збору у сумі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства „Перший Український ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 53200, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (; вул.Андріївська, буд.4, м.Київ, 04070) заборгованість в сумі 78 106 грн. 60 коп. (з яких: 47 503,07 грн. - заборгованість за кредитом; 30 603,53 грн. - заборгованість за процентами).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 53200, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (, вул.Андріївська, буд.4, м.Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 1762,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5