Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/939/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року цивільну справу № 234/13098/17 за позовом Комунального виробничого підприємства «Краматорська тепломережа» Краматорської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплопостачання (головуючий у 1 інстанції суддя Ткачова С.М., повний текст рішення виготовлено 13 грудня 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості, якій під час розгляду справи уточнював. В обґрунтування якого зазначав, що відповідач є власником вбудованого нежитлового приміщення, за адресою АДРЕСА_1, та є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються позивачем. 01.10.2008 між КВП «Краматорська тепломережа» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 96. Проте надані послуги ним сплачуються не належним чином, у зв'язку з чим у період з 01 жовтня 2009 року по 01 жовтень 2017 року виникла заборгованість. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги у розмірі 69505,18 грн., індекс інфляції в розмірі 48578, 21 грн., 3% річних у розмірі 7056,76 грн., пеню в розмірі 94,48 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року позовні вимоги КВП «Краматорська тепломережа» були задоволені частково. Стягнуто з відповідача борг за теплопостачання за період з 01.09.2014 року по 30.10.2017 року в сумі 41433,12 грн., індекс інфляції у розмірі 3728,98 грн. та пеню у розмірі 94,48 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зменшити стягнуту судом суму заборгованості.

Зокрема вважає, що суд першої інстанції неналежним чином з'ясував усі обставини по справі, а висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Судом не прийнято до уваги, що згідно умов укладеного між сторонами договору оплата за теплопостачання здійснюється на підставі рахунків-актів, які направляються належним чином споживачеві протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку-акту. Відповідачем були отримані рахунки тільки за період жовтень - грудень 2014 року та за жовтень 2015 року на загальну суму 6440,24 грн. Тому не заперечує проти задоволення вимог про стягнення заборгованості за вказаний період в сумі 6440,24 грн. та пені у розмірі 94,48 грн. Решту вимог вважає необґрунтованими.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін. В заперечення доводів зазначає, що при зверненні до суду ним були надані рахунки-акти за весь спірний період та в матеріалах справи наявні докази на підтвердження розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.1, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 березня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Позивачем рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги, Правилами надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених ПКМ України від 30 грудня 1997 року №1497 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМ України віл 21 липня 2005 року №630.

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України, п.п. 18,20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобов'язаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку.

Як убачається з п.33 та п.40 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених ПКМ України від 30 грудня 1997 року №1497 споживач зобов'язаний своєчасно, в установлений договором термін, оплачувати надані послуги. Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за послуги - шляхом сплати неустойки, розмір якої встановлюється згідно із законодавством або договором.

Відповідно до п.23 та п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМ України віл 21 липня 2005 року №630 за несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах. Споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що власником нежитлового приміщання, яке вбудоване в будинок АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2

Відповідно до договору № 96 від 01.10.2008, укладеного між КВП «Краматорська тепломережа» та ОСОБА_2, КВП «Краматорська тепломережа» зобов'язується поставляти теплову енергію в гарячій воді відповідачу, тобто послугу з централізованого опалення нежитлового приміщання, яке вбудоване в будинок АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався сплачувати вартість послуги відповідно встановленим тарифам.

Пунктом 6.3 спірного договору визначено, що оплата виконується на підставі рахунків-актів, а за наявності приладів обліку - на підстав рахунків-актів і актів приймання-передачі теплової енергії, які направляються споживачеві теплопостачальною організацією, на протязі трьох банківських днів з моменту отримання рахунку-акту.

Згідно п.п.7.2.6. за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, в терміни, передбачені п.6.3. Договору, споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% належної до сплати суми за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної заборгованості. Пеня (неустойка) нараховується теплопостачальною організацією протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Відповідач не проводить оплату комунальної послуги з лютого 2014 року внаслідок чого виникла заборгованість.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість відповідача за договором № 96 за період з жовтня 2009 по жовтень 2017 склала у розмірі 69505,18 грн., індекс інфляції в розмірі 48578,21 грн., 3% річних у розмірі 7056,76 грн., пеня в розмірі 94,48 грн.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, оплату за послуги з теплопостачання не вносить, тому дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача, у межах строку позовної давності, боргу за теплопостачання за період з 01.09. 2014 року по 30.10.2017 року в сумі 41433,12 грн., індекс інфляції у розмірі 3728,98 грн. та пеню у розмірі 94,48 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що стягненню підлягає тільки борг за теплопостачання, нарахований у період з жовтня по грудень 2014 року та жовтень 2015 року, оскільки відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до п.6.3 спірного договору оплата виконується на підставі рахунків-актів, а за наявності приладів обліку - на підстав рахунків-актів і актів приймання-передачі теплової енергії, які направляються споживачеві теплопостачальною організацією, на протязі трьох банківських днів з моменту отримання рахунку-акту.

У матеріалах справи наявні рахунки-акти за весь спірний період, при цьому умови договору не зазначають про обов'язків підпису споживача на акті, як вимогу його дійсності. Відповідачем по справі не заперечується факт отримання послуг з теплопостачання за вказаною адресою за весь спірний період, не зазначається про надання послуги неналежної якості. Крім того, відповідачем не доведено факту неотримання цих актів та не спростовано розрахунку заборгованості, наданого позивачем, також не надано свого розрахунку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано підписаний відповідачем договір, рахунки-акти за період з 01 жовтня 2009 року по 01 жовтень 2017 року.

За положеннями ч.4 та ч.5 ст. 12 ЦПК України кожна сторонам несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених законом.

У відповідності до вимог процесуального права, судом роз'яснено відповідачу обов'язок надати докази на підтвердження зазначених ним обставин, проте ним не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача, у тому числі щодо розміру розрахунку, тому заперечення відповідача не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Статтею ст..625 ЦК України визначено відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання та зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Укладеним між сторонами договором не визначено іншої відповідальності боржника, тому за наявності таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми боргу та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.

Згідно п.п.7.2.6. за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію, в терміни, передбачені п.6.3. Договору, споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% належної до сплати суми за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної заборгованості. Пеня (неустойка) нараховується теплопостачальною організацією протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

За таких обставин, з урахуванням того, що з боку відповідача має місце порушення зобов'язання по сплаті за надані слуги, суд першої інстанції дійшов висновку про нявність підстав для застосування ст.. 625 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача сума заборгованості за договором с урахування інфляційний втрат, трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та пені, яка передбачена умовами договору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші наведені апеляційній скарзі доводи за своєю суттю є ідентичними тому, що були викладені стороною відповідача в суді першої інстанції, зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Виходячи з наведеного, та враховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню як необґрунтована, а рішення суду підлягає залишенню без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

М.С. Будулуца

Г.В. Новікова