Справа № 509/854/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Овідіопольський районний судОдеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участі секретаря Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на жилий будинок. Просить суд визнати за нею право власності на жилий будинок як окремий об"єкт нерухомого майна, позначений на плані в технічному паспорті під літ. «Б-1, Б1», загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., підсобною площею 9 кв.м., розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому уточнила позовні вимоги та додатково просила припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського районного суду від 15 квітня 2008 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_1 було виділено у власність житловий будинок загальною площею 35 кв.м., житловою площею 26 кв.м., підсобною площею 9 кв.м. розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1, позначеного на плані в технічному паспорті під літ. «Б-1, Б1».

Згідно цієї ухвали ОСОБА_5 було виділено житловий будинок загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., підсобною площею 28,4 кв.м. та житловий будинок загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., підсобною площею 71 кв.м., позначені на плані в технічному паспорті під літ. «А1», «В-1,В».

Право власності на Ѕ частину вказаного об"єкту нерухомого майна - жилого будинку було зареєстровано в КП «Овідіопольське РБТІ» 18.06.2008 року за ОСОБА_1 -витяг № 19231854, на Ѕ частину - за ОСОБА_5 - витяг № 19231789 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і його 3 доньки-спадкоємці, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса для оформлення спадкового майна, але отримали відмову у видачі свідоцтв на право на спадщину. Зазначені особи звернулися до Овідіопольського районного суду з позовною заявою про визнання права власності за кожною в рівних частках на спадкове майно, а саме: житловий будинок загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., підсобною площею 28,4 кв.м. та житловий будинок загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., підсобною площею 71 кв.м.

Рішенням Овідіопольського районного суду від 11.09.2017 року по справі № 509/2328/17, яке набрало чинності 22.09.2017 року, позов було задоволено та визнано за вказаними вище особами право спільної часткової власності по 1/3 частині за кожним на житловий будинок загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., підсобною площею 28,4 кв.м. підсобною площею 28,4 кв.м., позначеного на плані в техпаспорті під літ. «А-1» та житловий будинок загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 55,3 кв.м., підсобною площею 71 кв.м. позначеного на плані в техпаспорті під літ. «В-1, В1».

Право власності за вищезазначеним рішенням суду було зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 20.10.2017 року, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав № 115813433.

Однак коли ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_8 для внесення в державний реєстр прав відомостей щодо права власності на свій жилий будинок загальною площею 35 кв.м., житловою площею 26 кв.м., підсобною площею 9 кв.м.. розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1, позначений на плані в техпаспорті під літ. «Б-1, Б1», то рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_8 № НОМЕР_1 від 05.03.2018 року отримала відмову у зв"язку з невідповідністю поданих документів відомостям, що знаходяться в Реєстрі прав власності та в КП «Овідіопольське РБТІ».

З"ясувалося, що відповідно до рішення Овідіопольського районного суду від 11.09.2017 року, яке набрало чинності 22.09.2017року, Ѕ частина жилого будинку, що належала померлому ОСОБА_5 зареєстрована за 3-ма спадкоємцями як домоволодіння в цілому, тоді як інша Ѕ частина належна на праві власності ОСОБА_1 залишилася як частка в об"єкті нерухомого майна і в тому в реєстрації зазначеного об"єкта було відмовлено.

Фактично ОСОБА_1 і померлий ОСОБА_5 поділили домоволодіння в натурі ще в 2008 році, однак не припинили право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та спадкоємцями ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що необхідно для того, щоб ОСОБА_1 зареєструвала право власності на жилий будинок, як окремий об"єкт нерухомого майна.

Рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 230 від 16.09.2016 року АДРЕСА_1 була перейменова в АДРЕСА_1 .

У відповідності дост. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбаченост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на жилий будинок та припинення права спільної часткової власності - підлягають задоволенню, оскільки позивач має достатні правові підстави на визнання за ним права власності на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 як окремий об"єкт нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328, 367,392 ЦК України, ст.ст.7-13,76-81,141,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок як окремий об"єкт нерухомого майна, позначений на плані в технічному паспорті під літ. «Б-1, Б1», загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м., підсобною площею 9 кв.м., розташований на земельній ділянці фактичного користування площею 0,07 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.К.Кочко