У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 Справа №607/13271/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бочан Івана Павловича, про відвід головуючої судді Черніцької Ірини Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Черніцька І.М.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочину.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бочан І.П. подав до суду заяву про відвід головуючого по справі судді Черніцької І.М.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2019 року вирішення питання про відвід передано судді Сливка Л.М.

На підстав вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви про відвід головуючого по справі судді заявник вказує, що суд, на думку позивача, затягує розгляд справи, не дотримується принципу рівності учасників справи, не запобігає зловживанню процесуальними правами із сторони відповідача, про що, на його думку, свідчить наступне: ухвалою суду від 12 вересня 2018 року призначено судово-технічну експертизу та зобов'язано ОСОБА_3 на вимогу експерта надати для огляду оригінал договору від 10 січня 2015 року. В подальшому, 04 лютого 2019 року на адресу суду надійшло клопотання судових експертів щодо надання для дослідження оригіналу договору від 10 січня 2015 року. Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року зобов'язано відповідача надати на вимогу експертів оригінал даного договору. Вказана ухвала суду надіслана відповідачу 01 березня 2019 року. При цьому, вважає, що підстав для винесення даної ухвали не було, оскільки в ухвалі від 12 вересня 2018 року суд зобов'язав відповідача надати оригінал договору. Крім того, вказує, що при внесенні даної ухвали судом помилково зазначено про можливість її оскарження, якою відповідно і скористався відповідач. Вважає, що відповідач ОСОБА_3 зловживає своїми процесуальними правами, однак, суд не вживає до нього відповідних заходів. При цьому зазначає, що дізнався про вказані обставини лише 11 квітня 2019 року, при укладенні договору на представництво інтересів позивача. Посилаючись на вказані обставини просив заяву задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відтак, суд вважає, що підстави для відводу головуючого судді, зазначені у клопотанні є необґрунтованими, оскільки всупереч вимогам ч. 3 ст. 12 ЦПК України заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави зробити висновок про те, що головуюча по справі суддя Черніцька І.М. заінтересована у розгляді справи, а також є інші обставини, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості головуючого судді

Разом з тим, як зазначено вище, саме особиста безсторонність суду (у цьому випадку головуючого судді) презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Із змісту заяви про відвід головуючого судді вбачається, що доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями суду, що відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав визначених статтею 36 ЦПК України для відводу головуючої по справі судді Черніцької І.М., а тому у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бочан Івана Павловича про відвід головуючого судді слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 36, 40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бочан Івана Павловича, про відвід головуючої судді Черніцької Ірини Миколаївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочину - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту ухвали суду - 17 квітня 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка