Справа №628/773/19
Провадження№2/628/542/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.

за участю секретаря - Кравцової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Купянської міської ради Харківської області про встановлення факту належності спадкового майна, визнання права власності на спадкове майно, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Купянського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2018 року померла її мати ОСОБА_2 Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №10 по вул. Приозерній в смт. Куп'янськ-Вузловий, однак право власності на спадкове майно за життя не було зареєстроване. Будівництво будинку та господарських будівель було здійснено в період 1960-1965 років ОСОБА_3, батьком позивача та чоловіком померлої ОСОБА_2. Будинок приймався в експлуатацію за актом про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 08 квітня 1966 року, та свідоцтво про право власності на будинок не видавалось. Державна реєстрація права власності на указаний будинок відсутня. Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину належним чином, подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла у звязку з тим, що вона не надала правовстановлюючий документ на житловий будинок. Батько ОСОБА_3 помер 26 травня 2012 року, а мати ОСОБА_2 спадщину після смерті батька прийняла фактично. На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, в складі сімї була ОСОБА_2, яка фактично проживала з ним. На підставі викладеного позивач через відсутність державної реєстрації права власності та смерть власника майна не може скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після смерті своїх батьків, тому була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися. Представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та у відсутності позивача, зазначила, що позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що не заперечує з приводу задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

26 травня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №351033 (а.с. 10).

16 травня 2018 року померла мати заявниці ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №636252 (а.с. 9).

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 із спадкодавцями підтверджуються свідоцтвом про народження заявниці ОСОБА_4, в якому матірю вказана ОСОБА_2, а батьком зазначено ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження. А також ксерокопією свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5, що підтверджує зміну дівочого прізвища позивачем (а.с. 4, 17).

22 січня 2019 року начальник Купянського бюро технічної інвентаризації надав довідку про те, що згідно з даними КП Купянське БТІ, станом на 31 грудня 2012 року ОСОБА_3 належить 1/4 частина житлового будинку літ. А за адресою: смт. Куп'янськ-Вузловий, вул. Весела, буд. №103. Право власності зареєстроване згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Купянської ДНК 24 червня 1959 року за №2605. Відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт за №31 від 24 липня 1962 року взамін знесеної 1/4 частини житлового будинку літ. А побудований житловий будинок літ. Г. Згідно з рішенням виконкому Купянської міської ради за №321 від 29 липня 1966 року новий житловий будинок літера Г виділений в окреме домоволодіння, якому надано поштову адресу: смт. Куп'янськ-Вузловий, вул. Приозерна, буд. №10. Станом на 31 грудня 2012 року в КП Купянське БТІ право власності на домоволодіння за вищевказаною адресою не зареєстроване (а.с. 8).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок Г по вул. Приозерній в смт. Куп'янськ-Вузловий було виготовлено на імя замовника ОСОБА_1 18 січня 2011 року, що підтверджується ксерокопією вищевказаного технічного паспорту (а.с. 12-14).

24 липня 1962 року відділ комунального господарства видав ОСОБА_3 дозвіл на виконання будівельних робіт №31 яким було дозволено останньому взамін 1/4 частини старого будинку провести будівництво індивідуального житлового будинку на ділянці №6а по вул. Приозерній смт. Куп'янськ-Вузловий на підставі затвердженого плану відділу комунального господарства від 24 липня 1959 року та рішення виконкома Купянської міської ради Харківської області від 07 липня 1959 року №237/8 (а.с. 18).

08 квітня 1966 року рішенням виконкома Купянської міської ради Харківської області було затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння по вул. Приозерній, буд. №10 в смт. Куп'янськ-Вузловий. Акт складено в присутності власника будинку ОСОБА_3 (а.с. 19).

В домовій книзі для реєстрації громадян, які мешкають в буд. №10 по вул. Приозерній зазначено, що зареєстрованими значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією домової книги (а.с. 21-22).

Постановою від 07 лютого 2019 року приватний нотаріус Купянського міського нотаріального округу Харківської області відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги після смерті матері на житловий будинок №10 по вул. Приозерній в смт. Куп'янськ-Вузловий, який залишився після смерті матері ОСОБА_2, яка фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 але не оформила право власності у звязку зі смертю (а.с. 15-16).

З постанови нотаріуса також вбачається, що інших спадкоємців за законом або за заповітом після смерті ОСОБА_2 не має. Спадщину після смерті ОСОБА_2 за заявою до нотаріальної контори прийняла донька ОСОБА_1 Також в постанові зазначено, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю дружиною: ОСОБА_2 до моменту своєї смерті.

Беручи до уваги постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, встановлено, що позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після смерті своєї матері.

Згідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за померлим батьком позивача в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в домовій книзі, дозвіл на виконання будівельних робіт та акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння .

Відповідно до вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІV «Споруди, які є особистою власністю господарства записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності».

У Правовому висновку Верховного Суду України у справі про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування від 24 грудня 2013 року зазначено, що у 1985 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ними цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Отже, ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На підставі викладеного, беручи до уваги запис в домовій книзі, дозвіл на виконання будівельних робіт та акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння міститься запис про право власності ОСОБА_3 на будинок №10 по вул. Приозерній в смт. Куп'янськ-Вузловий, Харківської області, враховуючи, що ОСОБА_3 за життя мешкав у спірному будинку, був зареєстрований, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 фактично володів і користувався даним житловим будинком та був його власником.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, враховуючи, що позивач також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 тазгідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у померлої немає інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на спадкування за законом на спірний житловий будинок тим самим задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 265, 293-294, 315, 318-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Купянської міської ради Харківської області про встановлення факту належності спадкового майна, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 16 травня 2018 року - будинку з надвірними будівлями №10 по вул. Приозерній в смт. Купянськ-Вузловий м. Купянськ Харківської області, яка успадкувала після ОСОБА_3, померлого 26 травня 2012 року, власника житлового будинку, побудованого ним в 1965 році.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на спадкове майно - житловий будинок з відповідними надвірними будівлями №10 по вул. Приозерній сел. Купянськ-Вузловий м. Купянськ Харківської області, який складається з житлового будинку літ. Г загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., при якому є надвірні будівлі та споруди - літня кухня літ. Д, сарай літ. Ж, вбиральня літ. З, гараж літ. К, огорожа №1 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, яка померла 16 травня 2018 року, та яка успадкувала указаний будинок після ОСОБА_3, померлого 26 травня 2012 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Цендра