ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6776/17

провадження № 22-ц/4809/547/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року у складі судді Бершадської О.В. і

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та просило стягнути заборгованість у розмірі 16292,12 грн за кредитним договором № б/н від 24.10.2008, яка складається з наступного:

-857,07 грн заборгованість за кредитом;

-11621,14 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2800,00 грн заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-250,00 грн штраф (фіксована частина)

-763,91 грн штраф (процентна складова).

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.10.2008 відповідач отримав кредит у розмірі 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом в заяві.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 має заборгованість 16 292,12 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 857,07 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 11 621,14 грн, заборгованості за комісією - 2 800,00 грн, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафи 250 грн - (фіксована частина), 763,91 грн - (процентна складова).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надана позивачем до суду довідка на підтвердження отримання клієнтом кредитних карток з певним терміном дії (а.с. 104) не є належним та допустимим доказом, оскільки відсутні докази звернення відповідача до установи банку, отримання ним нової платіжної картки під його підпис про її отримання.

З позовом до суду банк звернувся 27.10.2017 тобто поза межами позовної давності.

Самостійне списання позивачем з рахунку відповідача грошових коштів після спливу строку дії кредитного договору з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання ним свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строк дії кредитної картки.

Згідно з заявою основною карткою за договором є картка за №477776. В подальшому карта була неодноразово пере випущена на вимогу клієнта. Останній раз карта № 039429 була перевипущена зі строком дії до 10/16 тобто до 30 жовтня 2016 року.

Про факт отримання кредитної картки № 039429 свідчить надана банком виписка

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 30.10.2016.

Позовну заяву до суду банком подано у 2017 році, тобто в межах строку позовної давності.

Також суд не зясував строк дії картки та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Від адвоката ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання позичальником заяви, яка разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами є кредитним договором.

Характеристика типу кредитної лінії з використанням платіжної картки кредитка «Універсальна» визначена у довідці про умови кредитування «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а також умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 92-93, 94).

За умовами кредитного договору ОСОБА_4 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» 477776 із встановленим на ній початковим лімітом у розмірі 100 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4, 93, 104).

Згідно з пп. 3.2, 3.3. Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку клієнт повинен виконати зобовязання з повернення кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороду банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 вересня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 16 292,12 грн, з яких: заборгованість за кредитом 857,07 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 11 621,14 грн, заборгованість за пенею та комісією 2 800,00 грн, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафи 250 грн - (фіксована частина), 763,91 грн - (процентна складова), розрахунок якої додається (а.с. 4-5).

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_4 після закінчення строку дії кредитної картки №477776, яка діяла до 31.07.2010, звертався до установи банку та отримував нові кредитні картки.

Матеріалами справи підтверджується, що на вимогу ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2018 року позивачем повідомлено, що надати суду більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин. З метою встановлення судом обставин нарахування та погашення складових заборгованості направлено виписку по кредитному рахунку Клієнта.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.2012 року №578/5.

Разом з цим, згідно наданого позивачем розрахунку та виписки з банківського рахунку, нарахування заборгованості здійснювалось ОСОБА_4 по 30.09.2017 року по картках: 477776 (основна картка), 916707, 179642, 470368, 039429, 328034723 (основна картка) (а.с. 97-103).

Згідно довідки позивача між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № 477776 24 жовтня 2008 року з терміном дії до липня 2010 року, № 916707 6 лютого 2009 року з терміном дії до січня 2010 року, №470368 01 лютого 2011 року з терміном дії до грудня 2014 року,№179642 15 жовтня 2012 року з терміном дії до червня 2016 року, №03942915 жовтня 2012 року з терміном дії до жовтня 2016 року (а.с. 104).

За приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 2.9. Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 (у редакції, що діяла станом на 31 травня 2009 року), передбачено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Кредитування держателів платіжних карток у межах обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми документами банку з питань кредитування та договором між клієнтом і банком-емітентом. Клієнт на власний розсуд або відповідно до умов договору (якщо кредит має цільовий характер) частково або в повному обсязі використовує впродовж строку його дії кредит і має зобов'язання повернути кредит та проценти за його користування на умовах, передбачених договором. Після виконання зобов'язань сторін або в разі розірвання (закінчення терміну дії) договору банк на вимогу клієнта зобов'язаний видати йому довідку про повернення платіжної картки, кредиту та процентів за ним.

Отже, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

Довідка, яка надана позивачем до суду на підтвердження отримання відповідачем кредитних карток з певним терміном дії (а.с. 104), не є належним та допустимим доказом (статті 78, 79 ЦПК України), що відповідач отримував зазначені в довідці кредитні картки, оскільки відсутні докази звернення відповідача до установи Банку, отримання ним нової платіжної картки під його підпис про її отримання.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції своєю ухвалою зобовязував позивача надати докази на підтвердження доводів позовних вимог, але позивач свого представника в судове засідання суду першої інстанції не направив, доказів, що відповідач дійсно отримував кредитні картки зазначені в довідці позивача, не надав.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не спростовано доводи відповідача, що після закінчення строку дії кредитної картки № 477776 він повернув її в установу банку де її було знищено та більше кредитних карток не отримував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд також послався на сплив позовної давності, тоді як в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Суд вважає, що помилкове посилання суду першої інстанції на сплив позовної давності, як одну із підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, не вливає на прийняте судом першої інстанції рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.04.2019.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М. Головань

ОСОБА_3