Провадження №2/193/98/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 квітня 2019 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шумської О.В.
при секретарі Мельниковій Т.О.
розглянувши у судовому засіданні в сел.Софіївка цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
26 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №60 по вулиці Центральна у с.Мар'є-Дмитрівка Софіївського району Дніпропетровської області. За вказаною адресою зареєстроване місце проживання позивача згідно даних паспорта .
За даною адресою с.Мар'є-Дмитрівка, вул.Центральна, б.60, Софіївський район, Дніпропетровська область, зареєстрований ОСОБА_3, який не проживає за вказаною адресою з 01 січня 2010р.
Позивачу невідоме місце фактичного проживання відповідача. Зі слів позивача, відповідач ОСОБА_3 з січня 2010р. та по цей час не проживає в зазначеному будинку. Оскільки, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на нього, чим об'єктивно порушуються права позивача. Позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо зняття з реєстрації місця проживання оскільки невідоме його місце фактичного проживання.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися. Від них надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, визнав можливим проводити розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №60 по вулиці Центральна у с.Мар'є-Дмитрівка Софіївського району Дніпропетровської області, згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117326107 від 16.03.2018р., копія якого додається(а.с.8).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Девладівської сільської ради №352 від 06.07.2018р. за зареєстрованим місцем проживання позивача, тобто за адресою с.Мар'є-Дмитрівка, вул.Центральна, б.60, Софіївський район, Дніпропетровська область, зареєстрований ОСОБА_3, який не проживає за вказаною адресою з 01 січня 2010р.(а.с.14).
Суду надані Акти про підтвердження факту непроживання особи за місцем реєстрації від 01.02.2018 року, 01.04.2018 року, 01.07.2018 року, 01.10.2018 року, згідно яких ОСОБА_3 з 01 січня 2010 року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9-13).
Позивачу невідоме місце фактичного проживання відповідача. Зі слів позивача, відповідач ОСОБА_3 з січня 2010р. та по цей час не проживає в зазначеному будинку.
Відповідно до вимог ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень, наданих у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р., відповідно до ст.1076 ЖК України, наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 абост. 107 ЖК України.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України 1 березня 2016 року по справі №825/1335/13-а у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог:
1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) про визнання особи безвісно відсутньою;
4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 7. Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між нею і власником житла або законом.
Оскільки відповідач не проживає в житловому будинку за адресою с.Мар'є-Дмитрівка, вул.Центральна, б.60, Софіївський район, Дніпропетровська область, з січня 2010р., тобто більше одного року, то він згідно ч.2 ст.405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач залишив житлове приміщення з власної волі, втратив інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживає за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2010 року, тобто без поважних причин був відсутній за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, тому визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст. 4, 12,13,23, 76-83, 141, 258, 259,263,264,265, 268, 271,273, 280-282 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 17.04.1989р.н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №60 по вул.Центральна в с.Мар'є-Дмитрівка Софіївського району Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.В.Шумська