Справа № 464/7923/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1213/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника

відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати свою колишню дружину ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , зі зняттям їх з реєстрації у цій квартирі, з тих підстав, що вони більше шести місяців не проживають у квартирі.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.02.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , оскаржив позивач ОСОБА_1 , з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю вимогу задовольнити.

Апелянт зазначає, що він надав суду достатньо доказів, які підтверджують факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі протягом 2016 року, однак, суд не дав їм належної правової оцінки, а про показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 протягом 2013-2014 років проживала по АДРЕСА_2 з чоловіком, з яким перебувала в цивільному шлюбі,навіть не зазначив в оскаржуваному рішенні.

Апелянт звертає увагу, що предметом доказування в даній справі є факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі протягом 2016 року, а тому суд безпідставно взяв до уваги довідку компанії «Юкрейн Експрес» від 04.01.2017 року про роботу відповідача за межами України, оскільки вона не стосується спірного періоду і, до того ж, не містить апостилю, а тому є неналежним доказом у справі.

На переконання апелянта, робота відповідача за межами України не може братись до уваги при вирішенні даного спору, оскільки відомості про бронювання житла у зв`язку з виїздом ОСОБА_2 на роботу за кордон відсутні і стороною відповідача не надано суду доказів про направлення відповідача на роботу за кордон, як того вимагає норма статті 73 ЖК України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,50 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., яка згідно з ордером №001571 від 29.12.1999 року (а.с.6 т.1) була надана ОСОБА_1 на склад сім`ї з чотирьох осіб: він, його дружина ОСОБА_2 , їхній син ОСОБА_3 та син дружини - ОСОБА_9

Спірна квартира не приватизована і відноситься до державного житлового фонду (а.с.8 т.1).

Окрім осіб, які вказані в ордері, у квартирі була зареєстрована, як член сім`ї основного квартиронаймача, мати позивача - ОСОБА_3 (а.с.8 т.1), однак, вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.123 т.2).

Сина відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 визнано таким, що втратив право на користування жилим приміщенням спірної квартири, із зняттям його з реєстрації у ній на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 року (а.с.4 зворот, 161-165 т.1).

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

За приписами статті 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №2 від 12.04.1985 року (із змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (п.10), у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до актів, складених ЛКП «Під Зуброю» 08.02.2016 року, 18.02.2016 року та 07.06.2016 року (а.с.6-7 т.1), відповідач ОСОБА_2 на момент перевірки паспортного режиму у ці дні була відсутня за адресою: АДРЕСА_1 , і за свідченнями мешканців будинку, про що вказано в цих актах, у квартирі не проживає.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі підтвердили також допитані судом першої інстанції свідки.

Однак, судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с.12 т.1), сторони перебувають у неприязних (конфліктних) відносинах і між ними вже тривалий час існує спір щодо права відповідача ОСОБА_2 на користування жилим приміщенням спірної квартири, який первинним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.07.2015 року було вирішено на користь відповідача ОСОБА_2 (а.с.161-165 т.1).

Цим рішенням суду встановлено, що відповідачеві ОСОБА_2 чинились перешкоди у користуванні спірною квартирою, а саме: позивач ОСОБА_1 протиправно поводив себе по відношенню до відповідача, після розірвання шлюбу виніс з квартири її особисті речі та змінив замки у вхідних дверях квартири.

Отже, тривалість неприязних (конфліктних) відносин між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 після розірвання шлюбу та неможливість мирного врегулювання спору між ними, що було підтверджено позивачем у суді апеляційної інстанції, зумовлює неможливість відповідача ОСОБА_2 спільно проживати з позивачем та користуватись квартирою, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин не проживання відповідача у спірній квартирі.

Крім того, як правильно врахував суд першої інстанції при вирішенні даного спору, відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштована в США, а тому у зв`язку з роботою за кордоном була тимчасово відсутня на території України, що підтверджується письмовими доказами (а.с. 78-79, 111-114 т.1), яким суд дав належну правову оцінку.

Отже, з наведених вище мотивів, підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає, а тому апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 лютого 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 травня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.