Справа №242/6750/18
Провадження №2/242/130/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Селидове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

встановив:

Позивач 28.12.2018 року звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах на посаді майстра дільниці ПР-5 в підземних умовах з повним робочим днем на даному підприємстві. 13.08.2018 року відповідно до Наказу №134 від 13.08.2018 року, його звільнено у звязку із виходом на пенсію за віком та виплатою одноразової вихідної допомоги відповідно до ст. 38 КЗпП України. З урахуванням уточнених позовних вимог зазначав, що відповідачем частково сплачено заборгованість по компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, а тому просив суд стягнути нараховану, але не виплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу у розмірі 44728,00 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких, просили суд розглянути позов без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву відповідно до положень 178 ЦПК України не подав. Надав суду довідку про стан заборгованості станом на 15.03.2019 року та зазначив, що представник підприємства не може бути присутнім в судовому засідання через важкий фінансовий стан підприємства.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.01.2019 року дану справу прийнято до свого провадження та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.04.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення індексу інфляції від суми заборгованості відповідної компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу та 3% річних залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» та був призначений на посаду посаді майстра дільниці ПР-5 в підземних умовах з повним робочим днем на даному підприємстві, про що свідчить запис №19 у трудовій книжці БТ-І №776995.

ОСОБА_1 звільнено 13.08.2018 року, про що свідчить запис №22 трудової книжки БТ-І №776995.

На час звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі, що складається з нарахованої, але невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, яку сплачено частково і станом 14.03.2019 року заборгованість складає 44732,15 грн. Дану обставину сторони не оспорюють.

Крім того, на підтвердження даної обставини представником відповідача суду надано довідку №94/03 від 14.03.2019 року.

Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги довідку, видану ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» №94/03 від 14.03.2019 року, згідно з якою заборгованість складає 44732,15 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість по заробітній платі, що складається з нарахованої, але невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, з урахуванням податку складає 44732,15 грн. та на час розгляду справи зазначену суму заборгованості не сплачено.

Відповідно до розяснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заробітної плати, підлягають частковому задоволенню та сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 44732 грн. 15 коп. з урахуванням податку.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує наступне.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, обовязок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату.

Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обовязок із проведення з працівником розрахунку здійснив не в повному обсязі, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Належних та допустимих доказів того, що невиплата заробітної плати спричинена не з його вини, відповідачем не надано.

Відповідно до розяснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100.

Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ДП «Селидіввугілля» середнього заробітку за затримку розрахунку на день фактичного розрахунку підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивача звільнено 13.08.2018 року, розрахунок зі сплати заборгованості по заробітній платі здійснено не в повному обсязі, а тому є обґрунтовані підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день ухвалення судом рішення, тобто по 03.04.2019 року.

Для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує довідку, видану ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» №94/03 від 14.03.2019 року, згідно з якою розмір середньоденного заробітку позивача складає 882,03 грн.

Враховуючи лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2018 році» від 19.10.2017 року № 224/0/103 та лист Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2019 році» від 08.08.2018 № 78/0/206-18, кількість святкових та вихідних днів, кількість робочих днів позивача з дати звільнення, тобто з 14.08.2018 року включно, по день ухвалення рішення, тобто 03.04.2019 року включно складає 161 день, тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 142006,83 грн. з розрахунку 882 грн. 03 коп.(середньоденна заробітна плата) Х 161 (кількість робочих днів з часу звільнення по день ухвалення рішення).

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 142006,83 грн.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як встановлено п.2,4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення заробітної плати та позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за ставкою судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» в редакції на час звернення позивача до суду, в сумі 704,80 грн. за вимогу щодо стягнення заробітної плати та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 768,40 грн. за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» про стягнення нарахованої, але не виплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (), що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул.. К.Маркса, 41, на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість по заробітній платі, що складається з нарахованої, але невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, у розмірі 44732 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять дві) грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 142006 (сто сорок дві тисячі шість) грн. 83 коп. та

Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (), що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул.. К.Маркса, 41, на ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» (), що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, 41, на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов