Справа № 278/244/19
Провадження №2/278/475/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І.В. розглянувши в м.Житомирі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить квартира №24, яка розташована в будинку №9 по вул.Миру в смт.Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області. В даній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які з 1997 року в ньому не проживають, з реєстраційного обліку не знімаються, що перешкоджає позивачу як власнику у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.16-17).

Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 та членам його сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на праві спільної (сумісної) власності належить квартира №24, яка розташована в будинку №9 по вул.Миру в смт.Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.9).

За довідкою Новогуйвинського ВЖРЕКП від 10 січня 2019 року №27, до складу сім'ї позивача ОСОБА_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 входять дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які з 1997 року у вказаній квартирі не проживають, що підтверджується актом від 24 січня 2019 року (а.с.7).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317, 319, 321 ЦК України, ст.48 Закону України «Про власність»).

Відповідно до ст.270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Відповідно до ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за волею волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини, що відповідачі є співвласниками квартири №24, яка розташована в будинку №9 по вул.Миру в смт.Новогуйвинське, Житомирського району, Житомирської області, суд вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.270, 316, 317, 319, 381, 391 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклик) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Зубчук