Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 643/15311/16-ц

провадження № 61-22239св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року у складі судді Арестовій І. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення неустойки за порушення зобов'язань за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2011 року між сторонами укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачів грошові кошти у сумі 182 000 доларів США, які відповідачі зобов'язались повертати солідарно згідно із графіком зазначеним у пункті 2 вказаного договору. Відповідачі свого зобов'язання не виконали, неодноразові звернення до відповідачів про сплату боргу добровільно не призвели до позитивного результату.

Унаслідок грубого порушення відповідачами умов договору позики та ухилення від сплати за грошовим зобов'язанням, позивач змушений неодноразово звертатись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій».

Так, рішенням Третейського суду від 08 серпня 2012 року у справі № 06/12/06/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 1 275 604,20 грн із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми.

Рішенням Третейського суду від 08 квітня 2013 року у справі № 01/13/01/28 стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 1 392 846,92 грн із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми.

Рішенням Третейського суду від 30 листопада 2015 року у справі № 01/28/10/2015 стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 41 668 885, 73 грн із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штрафних санкцій від простроченої суми.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на свою користь суму неустойки за порушення зобов'язань за договором позики у розмірі 4 806 463,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму неустойки за порушення зобов'язань за договором позики від 16 грудня 2011 року у розмірі 4 806 463,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідачі не виконують зобов'язання з повернення боргу за договором позики від 16 грудня 2011 року, у зв'язку з чим настають правові наслідки, встановлені законом та договором зі сплати штрафних санкцій, зокрема, неустойки.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року апеляційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова

від 22 листопада 2017 року змінено. Зменшено суму неустойки за порушення зобов'язань за договором позики від 16 грудня 2011 року, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму неустойки за порушення зобов'язань за договором позики від 16 грудня 2011 року у сумі

1 320 547,00 грн. В іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова

від 22 листопада 2017 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо стягнення неустойки з відповідачів, оскільки вважав, що строк позовної давності не пропущений та переривався зверненням кредитора до третейського суду. Крім того, погодився, що відсутнє подвійне стягнення штрафних санкцій. Проте вважав, що є правові підстави для зменшення розміру неустойки, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У квітні 2018 року ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що стягуючи пеню за прострочення зобов'язання щодо повернення позики, тобто, застосовуючи санкції до боржників за порушення зобов'язання, які до них вже застосовані рішенням третейського суду

від 30 листопада 2015 року за порушення того ж самого зобов'язання, а отже, судами грубо порушені вимоги статті 61 Конституції України, що призвело до подвійного притягнення до відповідальності відповідачів за одне й те саме правопорушення. Також, судами першої та апеляційної інстанції неправильно витлумачені норми статей 260, 261, 264, 265 ЦК України. Крім того, рішення третейського суду є обов'язковим тільки для учасників третейського розгляду, а факти, які були ним установлені, не є такими, що не потребують доказування під час розгляду цивільної справи.

У травні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова

від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області

від 19 лютого 2018 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно визначений предмет спору та помилково приведено правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2016 року у справі 6-157цс16, оскільки вказана правова позиція стосується у першу чергу саме судових рішень, тобто рішень суду загальної юрисдикції, до яких рішення третейського суду не відноситься. Крім того, відповідно до вимог статей 256, 264, 265 ЦК України та їх взаємний зв'язок зі статями 17, 207 ЦПК України, звернення сторін для вирішення спору до третейського суду не може зупинити перебіг позовної давності.

У червні 2018 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 надійшов відзив на касаційні скаргипредставника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та

ОСОБА_6, проте зазначений відзив не підписаний заявником.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже, відзивпредставника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, який не підписаний заявником, підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статями 183, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відзив представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 залишити без розгляду та повернути заявнику.

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення неустойки за порушення зобов'язань за договором позики, за касаційними скаргами представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 лютого

2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик