Справа №751/550/19
Провадження №2/751/485/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

секретар судового засідання Гнатюк І.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 751/550/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання нікчемним кредитні договори «Миттєва розстрочка», укладені між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та видано кредитну картку Універсальна № 055991, встановлено кредитний ліміт, коштами якого позивач користувалася та погашення яких відбувалось з іншої картки позивача «зарплатної від ПриватБанк».

02.10.2018 року позивача звільнено з роботи, в звязку з чим позивач звернулася до відділень АТ КБ «ПриватБанк» в місті Чернігові (вул. Серьожнікова, 6 та Мазепи, 6), з проханням надати інформацію щодо заборгованості і в разі наявності такої, розстрочити її, в звязку з втратою роботи. Протягом 2 місяців ніяких відповідей позивач так і не отримала. Лише 19.12.2018 року у відділенні банку позивачу дали розрахунок на платній основі, з якого слідує, що вже протягом року банк списує з кредитної картки позивача щомісячні платежі за послугою «Миттєва розстрочка».

Позивач зазначає, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства щодо письмової форми договору, тому вважає, що наявні підстави для визнання вказаного договору (договорів) нікчемним, оскільки його безумовна недійсність прямо встановлена законом.

21.02.2019 року представником АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву, згідно якої в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі ( а. с. 26-29). В обґрунтування зазначає, що 16.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою відповідно до якої виразила свою згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту ОСОБА_1 розяснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування нею отриманий. У відповідності до умов укладеного між сторонами Договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 може отримати будь-яку з послуг, які надає ПриватБанк, як банківська установа. 16.08.2016 року між ОСОБА_1 та банком був укладений Договір про надання банківських послуг та в цей же день видана кредитна картка «Універсальна», що визнається позивачем. Укладення договору з позивачем відбулося у формі приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Зміст договору укладеного з ОСОБА_1 зафіксовано в декількох документах: в анкеті заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між позивачем та відповідачем укладений договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають Анкета-заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в анкеті-заяві. Позивач ОСОБА_4 двічі 07.11.2017 року та 21.12.2017 року зверталася до відділення банку з метою отримання споживчого кредиту по сервісу «Миттєва розстрочка». Авторизація операцій по вказаному сервісу відбувалася шляхом надсилання банком на мобільний телефон клієнта динамічного ОТП-паролю з послідуючим його підтвердженням клієнтом в порядку передбаченому п. 1.1.3.2.10 Умов та Правил надання банківських послуг. Зокрема, згідно вказаної вище умови договору механізм отримання згоди від клієнта шляхом авторизації за допомогою мобільного телефону та ОТР-пароля такий: ОСОБА_3 генерує ОТР-пароль і надсилає його клієнтові в тілі ОСОБА_5/повідомлення мобільного додатка "Viber" із зазначенням інформації, яка буде ним підтверджуватися. Для підтвердження згоди клієнт передає у відповіді отриманий ОТР-пароль або вводить цей пароль у відповідному рядку використовуваного сервісу. У разі збігу пароля з відправленим клієнту ОСОБА_3 перевіряє номер мобільного телефону клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі Приват24 і/або Mobile Banking. Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що Клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають ОТР-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта. Грошові кошти за договором від 07.11.2017 року в сумі 13953,00 грн. та за договором від 21.12.2017 року в сумі 9689,00 грн. надані банком позивачу шляхом їх зарахування на картку № 055991, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів по картковому рахунку. Отже, як при укладенні Договору про надання банківських послуг від 16.08.2016 року, так і при підключенні кредитної картки «Універсальна» до сервісу «Миттєва розстрочка» 07.11.2017 року та 21.12.2017 року, сторонами була дотримана письмова форма договору у відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, а отже відсутні підстави вважати такі правочини нікчемними.

10.04.2019 року позивач подала відповідь на відзив ( а. с. 90-91), в якій зазначила, що зверталася до АТ КБ «Приватбанк» 07.11.2017 року та 21.12.2017 року з приводу отримання кредитів «Миттєва розстрочка» на суму 13953 грн. від 07.11.2017 року та 9689 грн. від 21.12.2017 року. З умовами видачі кредиту «Миттєва розстрочка» була ознайомлена. Кредити по «Миттєвій розстрочці» отримала і вказані два кредити виплатила, про що свідчить ОСОБА_5 з банку на телефон позивача: 1) повідомлення від 09.09.2018 року «Покупку на 13953 грн. повністю оплачено»; 2) повідомлення від 23.10.2018 року «Покупку на 9689 грн. повністю оплачено». На даний час банк вимагає від позивача сплатити борг у сумі 58000 грн., посилаючись на договір між позивачем та банком від 16.08.2016 року, якого насправді не було. Зазначає, що банк надав їй рекламні буклети разом з картками банку «Універсальна» та «Універсальна Gold», які і вважає договором. Банк не обґрунтовує з чого складається вказаний борг: тіло кредиту, пеня, штрафні санкції, дату отримання кредиту. Вважає дії банку безпідставними.

Ухвалою судді від 28.01.2019 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25.03.2019 року розгляд справи відкладено.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що в 2016 році договір не підписувала, наданий банком рекламний буклет вона не розцінює, як укладання угоди у письмовій формі. Анкету-заяву не підписувала, крім того в ній викладені неправдиві данні. Щодо «Миттєвої розстрочки», то надходили sms повідомлення і вона зверталася до відділення банку для оформлення. Кредити брала, але документів не підписувала. Дані кредити виплатила, є sms повідомлення банку. Позов подала щодо визнання нікчемними кредитні договори «Миттєва розстрочка» щодо отримання кредиту 07.11.2017 року в сумі 13953,00 грн. та 21.12.2017 року в сумі 9689,00 грн., при цьому визнала, що грошові кошти отримувала і погасила. В порядку доповнення пояснила, що просить визнати всі кредитні договори «Миттєва розстрочка» нікчемними.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено:

16.08.2016 року ОСОБА_1 підписала анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 07.05.2012 року (а.с.30), в цей же день ОСОБА_1 була видана кредитна картка «Універсальна» № 055991 (а.с.3), та встановлено кредитний ліміт, що підтверджується довідкою від 21.02.2019 року ( а. с. 41), коштами якого позивач користувалася, що підтверджується випискою по картці/рахунку і додатковим рахункам договору за період 09.06.2016 по 18.02.2019 року (а. с. 42 - 47).

Позивач ОСОБА_4 двічі 07.11.2017 року та 21.12.2017 року зверталася до відділення банку з метою отримання споживчого кредиту по сервісу «Миттєва розстрочка». Авторизація операцій по вказаному сервісу відбувалася шляхом надсилання банком на мобільний телефон клієнта динамічного ОТП-паролю з послідуючим його підтвердженням клієнтом в порядку передбаченому п. 1.1.3.2.10 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.50). Витягом з програмного технічного комплексу банку з фото фіксацією клієнта у відділенні банку (а. с. 48, 49)

Після надання згоди на погашення кредитної заборгованості за попереднім кредитним договором від 16.08.2016 року шляхом укладення кредиту «Миттєва розстрочка» грошові кошти за договором від 07.11.2017 року в сумі 13953,00 грн. та за договором від 21.12.2017 року в сумі 9689,00 грн. надані банком позивачу, зараховані на картку №055991, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів по картковому рахунку (а.с.51-56).

Дані обставини не оспорювалися позивачем в судовому засіданні, доказів на укладання кредитних договорів «Миттєва розстрочка» крім 07.11.2017 року та 21.12.2017 року позивачем відповідно до вимог ч.3 ст. 12, п.2 ч. 1 ст. 43, ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

У частині першій статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Судом встановлено, що у відповідності до пункту 1.1.1.129. Умов та Правил надання банківських послуг, сервіс "Миттєва розстрочка" - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна GOLD" на умовах терміновості, платності та зворотності.

Відповідно до 2.7.6.1.2.3. Умов та Правил надання банківських правил, дії клієнта описані в п. 2.7.6.1.2.2. даних Умов, вчинені Клієнтом, прирівнюються Сторонами до заяви на відкриття карткового рахунку для отримання кредиту по сервісу «Миттєва розстрочка».

Дій щодо відкликання прийняття пропозиції банку ОСОБА_1 не вчинила, що свідчить про її волевиявлення на виконання умов нових кредитних договорів. При цьому згідно з положеннями статті 642 ЦК України прийняття пропозиції банку та її виконання є прийняттям пропозиції щодо укладення договору.

При цьому укладення кредитних договорів «Миттєва розстрочка» з позивачкою відбулися у формі приєднання, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Враховуючи встановлені обставини, вищенаведені норми законодавства, розглядаючи позов відповідно до вимог ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України, судом не встановлені порушення положень ст. ст. 207, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» ( в редакції станом на 16.08.2016), а тому відсутні підстави для визнання кредитних договорів «Миттєва розстрочка» від 07.11.2017 року та від 21.12.2017 року нікчемними та задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12-13, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» про захист прав споживача відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (14017, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1)

Відповідач: Акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, )

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2019 року

Головуючий - суддя К. В. Мороз