__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/904/19
УХВАЛА

15.04.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 14.09.2017 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Відділу у місті Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку, в якому просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0113 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.09.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання на 02.11.2017 року.

Представником позивача ОСОБА_1 в цій справі є адвокат Адабаш С.А., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.04.2011 року та ордеру серії ОД №146849 від 14.08.2017 року.

Попереднє судове засідання призначене на 02.11.2017 року було відкладено за клопотанням представника позивача на 29.11.2017 року.

У попереднє судове засідання 29.11.2017 року представник позивача не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду уточнену позовну заяву до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, за участю третьої особи - ОСОБА_8, про визнання права власності на земельну ділянку.

Попереднє судове засідання призначене на 29.11.2017 року було відкладено на 30.01.2018 року.

30.01.2018 року судом було ухвалено прийняти до розгляду уточнену позовну заяву надану до суду представником позивача та постановлено ухвалу про витребування доказів, у зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 25.04.2018 року.

25.04.2018 року судом за згодою представника позивача було ухвалено залучити до участі по справі в якості третьої особи по справі - Одеську міську раду та з метою сповіщення третьої особи було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 18.05.2018 року.

18.05.2018 року у підготовче судове засідання сторони по справі не зявились, однак 26.04.2018 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача про витребування доказів, у зв`язку з чим, судом з метою економії процесуального часу було ухвалено здійснити розгляд вказаного клопотання за відсутності сторін по справі, за наслідком чого постановлено ухвалу про витребування доказів та відкладено підготовче судове засідання на 26.06.2018 року.

26.06.2018 року у підготовче судове засідання сторони по справі, у тому числі представник позивача, знов не з`явились, у зв`язку з чим судом було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 06 вересня 2018 року.

У підготовче судове засідання призначене на 06.09.2018 року сторони по справі, у тому числі представник позивача, знов не з`явились, однак до суду надійшла заява від представника позивача Адабаш С. А . про відкладення судового засідання, з причин перебування в іншому судовому засідання, у зв`язку з чим судом було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 23.10.2018 року.

11.10.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку.

23.10.2018 року у підготовче судове засідання сторони по справі, у тому числі представник позивача, знов не з`явились, у зв`язку з чим судом було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 05 грудня 2018 року.

У підготовче судове засідання призначене на 05.12.2018 року представник позивача знов не з`явилась, однак до суду надійшла заява від представника позивача Адабаш С. А . про відкладення судового засідання, з причин плохого самопочуття, у зв`язку з чим судом було ухвалено прийняти уточнену позовну заяву ОСОБА_4 та закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.02.2019 року.

06.02.2019 року судове засідання було перепризначено на 19.03.2019 року, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі - судді Калініченко Л.В. на лікарняному.

У судове засідання призначене на 19.03.2019 року представник позивача знов не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки наявним в матеріалах справи, однак до суду надійшла заява від представника позивача Адабаш С.А. про відкладення судового засідання, з причин плохого самопочуття, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено 15.04.2019 року.

Однак у судове засідання призначене на 15.04.2019 року представник позивача також не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки наявним в матеріалах справи, про причин неявки суд не повідомила.

На підставі викладеного вбачається, що представник позивача в цій справі - Адабаш С.А . повторно не з`явилась до судового засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час місце проведення судового засідання, не повідомивши суд про причини неявки.

Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

З урахуванням положень ч.5 ст.130 ЦПК України, оскільки представник позивача під час розгляду справи належним чином був повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, вважається, що позивач ОСОБА_1 також повідомлений про проведення зазначених судових засідань.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач та його представник - Адабаш С.А. починаючи з дня відкриття провадження по справі, а саме з 15.09.2017 року, по цей час, лише три рази з`явились до судових засідань, які також були відкладені за клопотанням представника позивача, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості розпочати розгляд справи.

Крім того, біля 10 судових засідань були відкладені саме у зв`язку з неявкою представника позивача - Адабаш С.А., а також за її клопотаннями про відкладення судового засідання.

Також, щодо поданих представником позивача клопотань про відкладення судових засідань суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими не лише при з`ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи.

Адабаш С.А. до поданих до суду клопотань про відкладення розгляду справи не було надано до суду жодного доказу на підтвердження посилань викладених у клопотаннях, як і не надано, після подання таких клопотань, тобто після усунення причин, які їх нібито викликали.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Частинами 1, 2 статті 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз`яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Провадження в цій справі відкрито 15.09.2017 року, тобто півтора роки тому, розгляд справи по суті судом розпочато 05.12.2018 року, систематичні нез`явлення позивача та його представника до судових засідань, а також систематичні подання необґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, робить неможливим проведення судових засідань, що призводить до постійних їх відкладень, за наслідком чого призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Як вже судом зазначалось, неналежне виконання позивачем та його представником своїх процесуальних обов`язків призводить до постійних відкладень судових засіданнях, що в свою чергу призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки, оскільки починаючи з дати відкриття провадження по справі усі судові засідання відкладались у зв`язку з неявкою позивача або за клопотанням його представника.

Така позиція позивача та його представника в сукупності виключає висновок про те, що позивач в цій справі та його представник сприяють в розгляді справи, яка ініційована за їх позовом, а навпаки надає висновку про те, що дії позивачевої сторони по справі спрямовані на затягування розгляду справи, що є порушенням розгляду справи упродовж розумного строку та свідчить про зловживання позивачем та його представником своїми процесуальними правами.

Судом одночасно враховується, що представникові позивача ОСОБА_1. відомо про встановлені чинним законодавством строки розгляді справи, поняття зловживання процесуальними правами та наслідки повторної неявки у судове засідання, оскільки представником позивача є адвокат Адабаш С.А., а відтак особа - фахівець в галузі права, тобто обізнана з вимогами процесуального закону, з урахуванням того, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, судом також враховується, що відповідно до п.3 ч.1 ст.157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду,у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з`явився, за наслідком чого вважає за неможливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач та його представник повторно не з`явились в судове засідання про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином; не повідомивши суд про причини неявки; заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило; у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку, підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, судом враховується, що залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Калініченко Л. В.