Справа № 510/53/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.19 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.,

за участю: секретаря Іванової Н.С.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично. Пізніше, 27.12.2018 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_4»; довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 22.11.2018 р. № 2664; довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 17.12.2018 р. № 2836; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_9 , самочинних спору не має; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є позивачка по справі, інших спадкоємців не має.

У шестимісячний строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті батька проживала у спадковому житловому будинку, слідкувала за технічним станом житлового будинку, власними коштами проводила поточний ремонт, сплачувала комунальні платежі, обробляла земельну ділянку.

27.12.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Це пояснюється тим, що за життя ОСОБА_3 не зареєстрував право власності на житловий будинок, відповідно до вимог закону, хоча про належність спадкодавцю даного об`єкту нерухомості свідчить довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 22.11.2018 р. № 2664 та технічний паспорт на житловий будинок. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Так як спадщина на майно ОСОБА_3 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивачка ОСОБА_1 яка є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняла спадщину, оскільки після смерті батька проживала у спадковому житловому будинку, слідкувала за технічним станом житлового будинку, власними коштами проводила поточний ремонт, сплачувала комунальні платежі, обробляла земельну ділянку.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у зв`язку із обставинами, що не залежать від неї (відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.)

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею - 33,20 кв. м., загальною площею - 59,70 кв.м., літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, 1-5 - огорожа, 6- споруда.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін