ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Херсон

справа № 766/15348/17

провадження № 22-ц/819/78/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Кутурланової О.В.,
Орловської Н.В.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ігнатов Дмитро І ванович, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона у складі судді Завальнюка І.В. від 26 травня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про визнання права власності,

встановив:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 січня 2018 року з врахуванням ухвали цього ж суду від 22 листопада 2018 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №2-704/08 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання права власності.

Встановлено, що в січні 2008 року позивач звернувся до суду з наведеним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2004 року сторони у присутності свідка ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі ухиляються від нотаріального оформлення угоди, тому представник позивача просить визнати її дійсною, визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру та визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, оскільки перестала бути її власником.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 26 травня 2008 року визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано дійсною угоду купівлі-продажу, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., яка знаходиться за наведеною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ігнатов Дмитро Іванович, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга обґрунтована тим, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , яка не була обізнаною щодо судового провадження, не повідомлялася про час і місце судового розгляду і заяви про визнання позову та розгляд справи у її відсутність, як про це зазначено в рішенні суду, не подавала.

Вважає, що суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення статті 220 ЦК України, не врахувавши роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до яких норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Вказує також на перевищення судом повноважень при вирішенні питання про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позивач ОСОБА_2 , отримавши копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 19.02.2019 року, копію апеляційної скарги та судову повістку-повідомлення про розгляд справи судом апеляційної інстанції 16 квітня 2019 року, у визначений судом час в судове засідання не прибув, у послідуючому від отримання судових повісток ухилявся та інтересу щодо судового провадження не проявляв.

Суд апеляційної інстанції вжив усіх передбачених законом заходів для належного повідомлення позивача про час і місце судового розгляду та, оскільки останній на неодноразово направлені на його адресу судові повістки-повідомлення та відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України не відреагував, колегія суддів відповідно до приписів статті 128 ЦПК України вважає ОСОБА_2 повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України здійснює розгляд справи у відсутність позивача.

В процесі перегляду справи в апеляційному порядку встановлено, що відповідач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на отримані від компетентних органів документи, відповідно до яких ОСОБА_4 на день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 та їх зареєстрованим місцем проживання на день його смерті значиться квартира АДРЕСА_1 , і враховуючи, що обставини, які витікають із цих документів в установленому законом порядку не спростовані, колегія суддів вважає, що правонаступником ОСОБА_4 у даній справі є його дружина ОСОБА_1 , яка залучена до участі в судовому процесі як відповідач.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що 14.04.2004 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу належної відповідачам на праві спільної власності квартири АДРЕСА_1 , позивач виконав договір, сплативши повну суму коштів за квартиру, що підтверджується дослідженою судом розпискою, тому цей договір слід визнати дійсним на підставі частини 2 статті 220 ЦК України. Суд вважав, що оскільки квартира вибула з володіння ОСОБА_1 , вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Матеріали відновленого втраченого судового провадження у цій цивільній справі містять оригінал рішення, ухваленого судом 26 травня 2008 року, із змісту якого вбачається, що справа розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_1 , яка подала заяву про розгляд справи без неї та визнала позов.

Текст заяви ОСОБА_1 в установленому нормами процесуального права порядку не відновлений, остання факт своєї обізнаності щодо судового провадження та факт звернення до суду із такою заявою заперечує.

Висновки суду щодо спірних правовідносин ґрунтуються на тому, що згідно із договором купівлі-продажу від 14.04.2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , позивач придбав у відповідачів квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала останнім на праві власності згідно із договором купівлі-продажу від 05.12.2003 року, зареєстрованим в ХДБТІ 17.12.2003 року.

Суд досліджував розписку, із якої вбачається, що позивач виконав всі умови, необхідні для укладення договору купівлі-продажу, а саме: сплатив повну суму коштів за нього (вказівка на розмір сплаченої суми в рішенні суду відсутня).

Відповідно до вимог статті 657 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

На наведені положення норм матеріального права суд не зважив та визнав дійсним договір купівлі-продажу квартири, який за діючим на час його укладення законом підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не міг створити прав та обов`язків для сторін, а отже,- був неукладеним.

Не встановив суд також факт ухилення відповідачів як продавців від нотаріального посвідчення угоди, оскільки, як зазначено в судовому рішенні, суд вважав, що ОСОБА_1 визнала позов. ОСОБА_4 теж не заперечував проти задоволення заявлених до нього вимог, а недотримання встановленої законом нотаріальної форми договору пояснив відсутністю часу та грошових коштів, що по своїй суті може свідчити не про ухилення від нотаріального посвідчення угоди, а про недосягнення сторонами згоди щодо сторони, яка повинна нести витрати, необхідні для оформлення договору.

При такій позиції відповідачів суду належало з`ясувати чи не втрачена можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири та чи має місце у відносинах сторін спір, який підлягає вирішенню в судовому порядку.

Не вчинивши необхідних процесуальних дій, суд крім того не звернув уваги на ту обставину, що здійснивши, як стверджував позивач та відповідач ОСОБА_4 , відчуження належної їй частки у праві власності на квартиру, ОСОБА_1 залишилася в ній зареєстрованою.

Наведену обставину ОСОБА_2 вважав порушенням його прав як нового власника, однак не доводив, а суд не встановлював, обставини щодо причин такої поведінки одного із продавців, враховуючи, нібито, визнання нею позову.

Разом з тим на час перегляду справи в апеляційному порядку очевидним є той факт, що відповідачі фактично володіли та користувалися спірною квартирою аж до смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як повідомив Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, ОСОБА_4 знятий з реєстрації у спірній квартирі 12.02.2016 року в зв`язку зі смертю, а ОСОБА_1 - в цей же день на підставі рішення суду, що є предметом перегляду в апеляційному порядку (а.с.161-163).

В червні 2010 року ОСОБА_1 у ТОВ «Шумен» безперешкодно отримала довідку про склад сім`ї, із якої вбачається, що станом на дату видачі довідки особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 (а.с.108).

Право власності на спірну квартиру позивач ОСОБА_2 зареєстрував в установленому законом порядку лише після смерті ОСОБА_4

Наведені факти свідчать про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, які суд вважав встановленими, та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, визнавши за позивачем право власності на спірну квартиру, суд не зважив на те, що можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376, які не регулюють спірні правовідносини. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, суд постановив помилкове рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ігнатов Дмитро Іванович, задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 травня 2008 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , про визнання права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Н.В. Орловська

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова