Житомирський апеляційний суд
Категорія 18 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №569/19359/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження вимоги про усунення порушення основного зобов'язання та іпотечного договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 липня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. у м. Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07 березня 2018 року, яка надійшла до суду 13 березня 2018 року, просила припинити дію та скасувати вимоги відповідача до неї: про усунення порушення основного зобов'язання - кредитного договору від 18 січня 2007 року №03Кл-07 і додаткових угод та іпотечного договору від 18 січня 2007 року №07Кл-07/і і додаткового договору, що укладені між нею та АБ «Брокбізнесбанк»; про страхування предмета іпотеки від всіх ризиків (у тому числі, від випадкового знищення, пошкодження та псування). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18 січня 2007 року уклала із АТ «Брокбізнесбанк» кредитний договір №03Кл-07, у забезпечення якого між сторонами укладений іпотечний договір №03Кл-07/і, за умовами якого вона передала банку в іпотеку нежиле приміщення - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 524,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Із листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» вона дізналася, що право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки відступлено ОСОБА_2 Доказів переходу права вимоги до нового кредитора вона не отримувала, але від ОСОБА_2 20 листопада 2017 року одержала вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та іпотечного договору. Вважає таку вимогу незаконною, оскільки зобов'язань за кредитним договором та іпотечним договором не порушувала. Сума, вказана ОСОБА_2 у вимозі, розрахунком не підтверджена. Предмет іпотеки вона застрахувала відповідно до умов п.4.2 іпотечного договору, а докази з цього приводу надавала первісному кредитору. Окрім того, щодо виконання основного зобов'язання існує спір та справа №569/16100/16-ц знаходиться на розгляді Рівненського міського суду.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України. Зазначає, що суд призначив справу до розгляду на 03 липня 2018 року, не врахувавши прохання її представника щодо дат призначення судових засідань. У судовому засіданні 03 липня 2018 року ні вона, ні її представник присутні не були та не мали можливості ознайомитися із поясненнями представника відповідача та надати свої заперечення. Вважає, що суд безпідставно розглянув справу по суті за її відсутності та за відсутності заяви про розгляд за відсутності позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції мав дискреційні повноваження щодо права вибору - залишити позову заяву без розгляду чи розглянути спір по суті, оскільки ухвалою суду від 15 лютого 2018 року справа була віднесена до категорії, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, де явка сторін не є обов'язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві відсутнє клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.16). Одночасно роз'яснено сторонам, що згідно з частиною сьомою ст.279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

27 лютого 2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.25).

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2018 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.29).

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, а судові повідомлення - судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини третя - п'ята ст.128 ЦПК України).

Про судове засідання, призначене на 14 червня 2018 року, позивач була повідомлена 31 травня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.101).

Із протоколу судового засідання від 14 червня 2018 року, яке розпочалося о 14 год. 03 хв. та закінчилося о 14 годині 08 хв., вбачається, що позивач у судове засідання не з'явилася, а клопотань до суду не найшло. Суд визнав, що позивач не з'явилася без поважних причин, відкладено розгляд справи на 03 липня 2018 року, виклик позивача повторено (а.с.105).

Разом із тим, у матеріалах справи є письмове клопотання представника позивача, яке надійшло до суду 14 червня 2018 року (без зазначення часу надходження) про відкладення судового засідання, яке обґрунтовано необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та зазначено про бажані дати судових засідань (а.с.107).

У матеріалах справі відсутні зауваження щодо протоколу судового засідання від 14 червня 2018 року, а тому апеляційний суд обмежений у висновках щодо даних обставин.

Про судове засідання, призначене на 03 липня 2018 року позивач та її представник були повідомлені, зокрема, позивач - 21 червня 2018 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.114,116).

Проте у друге поспіль судове засідання належним чином повідомлена позивач не з'явилася. Натомість її представник направила до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області письмове клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №569/16100/16-ц, яка знаходиться на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області, за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк», ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яке надійшло до суду 03 липня 2018 року. У клопотанні одночасно зазначалося про його розгляд без участі представника позивача (а.с.118).

Від представника відповідача 03 липня 2018 року по суду надійшли пояснення, що датовані 14 червня 2018 року, із змісту яких вбачається, що позивач не вказала, яким чином порушуються її права та невірно обрала спосіб захисту (а.с.123-125).

Так, за умовами кредитного договору від 18 січня 2007 року №03 Кл-07, укладеного між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1, остання отримала кошти в сумі 150 800 дол. США. У забезпечення виконання основного зобов'язання між сторонами 18 січня 2007 року укладений іпотечний договір №03Кл-07/і, за умовами якого ОСОБА_1 надала банку в іпотеку нежиле приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 524,4 кв. м. (а.с.126-130).

Із ксерокопій договорів вбачається, що 15 листопада 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 підписали договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, а 16 листопада 2017 року - договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором (а.с.131-134).

Листом від 16 листопада 2017 року №2365 новий та старий кредитор повідомляли позивача про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами (а.с.5)

ОСОБА_2 пред'явив ОСОБА_1 вимогу від 17 листопада 2017 року про усунення порушення основного зобов'язання та іпотечного договору. Вимагав у 30-денний строк погасити заборгованість у сумі 502 542,12 грн. та попереджав, що у разі невиконання вимоги буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто на приміщення кафе (а.с.6).

Окрім того, пунктами 4.1 та 4.2 іпотечного договору обов'язок щодо страхування предмета іпотеки від всіх видів ризиків (у тому числі, від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування) покладено на ОСОБА_1, яка зобов'язана упродовж 10 робочих днів з дати укладення договору застрахувати приміщення кафе на його повну вартість, але не менше ніж на 1 523 430 грн. на весь строк дії договору та надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу). Предмет іпотеки страхується на користь іпотекодержателя за рахунок коштів іпотекодавця. Іпотекодавець зобов'язаний укласти договір страхування предмета іпотеки в страховій компанії, яка рекомендована або акредитована у іпотекодержателя.

Ухвалою від 03 липня 2018 року в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі відмовлено з тих підстав, що у іншій справі розглядається питання заборгованості, а не правомірності відступлення права вимоги. Суд прийняв до уваги й підстави оскарження вимог.

Із протоколу судового засідання від 03 липня 2018 року вбачається, що на розгляд учасників справи судом вносилося питання щодо можливості подальшого розгляду справи без участі позивача та її представника. Заслухавши думку представника відповідача, суд першої інстанції дійшов до переконання про продовження проведення судового засідання без участі позивача та його представника (а.с.142). При цьому суд першої інстанції розглянув справу по суті та не скористався положеннями пункту третього частини першої ст.257 ЦПК України, тобто не залишив позов без розгляду, хоча належним чином повідомлений позивач повторно не з'явилася в судове засідання та від неї не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності.

Колегія суддів апеляційного суду, розглядаючи доводи апеляційної скарги, виходить із того, що залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом третім частини першої ст.257 ЦПК України, є правом, а не обов'язком суду. Суд першої інстанції прийняв рішення розглянути спір по суті та не залишив позовну заяву без розгляду, оскільки справа відноситься до категорії справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, де явка сторін не є обов'язковою. Так, дана справа не відноситься до категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, суд першої інстанції, визначившись розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, врахував й те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту. Також заслуговує на увагу й та обставина, що представник позивача, не з'явившись у судове засідання, яке призначалося на 14 червня 2018 року, повідомив про причину неявки (необхідність в ознайомленні з матеріалами справи та зайнятість у іншому процесі). Представник позивача просила розглянути справи у спрощеному позовному провадження з повідомленням учасників. Суд задовольнив її клопотання та призначив розгляд справи у спрощеному позовному провадження з повідомленням учасників. Двічі поспіль позивач була повідомлена. Її явка до суду не була обов'язковою та не перешкоджала розгляду справи по суті з огляду на вищевикладене, а відсутність заяви позивача про розгляд справи за її відсутності не є вирішальним фактором за наявності альтернативи.

Окрім того, позивач у разі наявності у неї бажання, щоб її заява була залишена без розгляду, не була обмежена у праві подати таку заяву, але таких дій не вчинила, що розцінюється також на користь розгляду справи по суті.

Отже, справа знайшла своє вирішення по суті, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (рішення ЄСПЛ у справі «Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства»).

Також, праву позивача на участь у судовому засіданні відповідає право відповідача на розгляд справи у розумні строки.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 22 квітня 2019 року.