Постанова

Іменем України

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 752/12365/15

провадження № 61-36091св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року у складі судді Мирошниченко О. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 28 березня 2017 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення грошових коштів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «ПУМБ», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про стягнення грошових коштів залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач та його представник повторно не з'явилися в судове засідання та від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилено.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

14 квітня 2017 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, неправомірно залишив позовні вимоги без розгляду, оскільки причини неявки ОСОБА_5 та

ОСОБА_4 у судове засідання, яке відбулося 13 грудня 2016 року, були поважними, через тяжкий стан здоров'я ОСОБА_5 та перебування ОСОБА_4 у реанімації, ще на території Російської Федерації.

Доводи інших учасників справи:

02 червня 2017 року ПАТ «Пумб» через засоби поштового зв'язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у заперечені на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій:

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 169 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції) суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

01 листопада 2016 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв'язку із її перебуванням у відрядженні.

На підставі вказаної норми процесуального права суд 02 листопада 2016 року відклав розгляд справи на 13 грудня 2016 року у зв'язку із неявкою представника позивача у судове засідання.

Згідно частини третьої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

13 грудня 2016 року, в день судового засідання, від представника позивача ОСОБА_5 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із її хворобою. До вказаного клопотання додано копію висновку лікаря ТОВ «Добробут. Невідкладна допомога».

Вказана копія висновку лікаря, яка приєднана до клопотання представника позивача в обґрунтування поважності причин неявки у судове засідання, датована 23 листопада 2016 року. Натомість, доказів, які б свідчили про факт перебування на лікуванні станом на 13 грудня 2016 року, представником позивача суду не надано.

За правилами пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності;

Системний аналіз пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України та положень статті 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Отже, суд може залишити скаргу без розгляду у разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання представника, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не зважаючи на причини неявки в судове засідання.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, врахувавши, що представник позивача повторно не з'явилась у судове засідання, будучи повідомленою судом про день, час та місце розгляду справи належним чином у встановленому процесуальним законом порядку, із заявою про розгляд справи у відсутність позивача або його представника сторона позивача до суду не зверталась.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 28 березня 2017 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська