Справа № 584/1896/18
Провадження № 2/584/260/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2019 Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Данік Я.І.,

за участі: секретаря Худайкулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ Держгеокадастру у Путиивльському районі Сумської, про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та їх скасування,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті 9 липня 2003 року матері ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельні ділянки, загальною площею 6,967 га, що розташовані на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину вказаних земельних ділянок кожний.

Оскільки відповідачі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, які успадкували після смерті ОСОБА_4, однак у державних актах зазначено 1/2 частина земельних ділянок, замість 1/3, що унеможливлює прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_4, а саме 1/3 частини земельних ділянок, загальною площею 6,967 га, що розташовані на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області, вона просить скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки серії СМ №043373 від 1 вересня 2009 року, серії СМ №043378 від 19 серпня 2009 року та серії СМ №043379 від 20 серпня 2009 року, виданих на імя ОСОБА_2, а також серії СМ №043380 від 20 серпня 2009 року, серії СМ №043381 від 20 серпня 2009 року та серії СМ №043372 від 1 вересня 2009 року, виданих на імя ОСОБА_3, а судові витрати покласти на неї.

Позивач в судове засідання не зявилася, при подачі позову просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності та відсутності його довірителя ОСОБА_3 (а.с.33).

Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглядати у її відсутність (а.с.43)

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_4 і на підставі ст.1222 ЦК України - спадкоємцем за законом після смерті матері, яка померла 9 липня 2003 року в с.Ширяєве Путивльського району Сумської області (а.с.7-9).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 7 листопада 2008 року зареєстрованих в реєстрі за №1321 та №1323 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідачі у справі, прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_4, а саме по 1/3 частині кожний земельних ділянок, загальною площею 6,967 га, кадастрові номери :01:001:0072, :01:002:0060, 0059, що розташовані на території Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с.10-13).

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на земельні ділянки у Державному земельному кадастрі зареєстровано на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, по 1/2 частині за кожним (а.с.14).

Відповідно до копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії СМ №043373 від 1 вересня 2009 року, серії СМ №043378 від 19 серпня 2009 року та серії СМ №043379 від 20 серпня 2009 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКІ №553469 від 7 листопада 2008 року, зареєстрованим за №1321 є власником 1/2 частини земельних ділянок площею 0,798 га, кадастровий номер :01:002:0060, площею 0,5461 га, кадастровий номер :01:002:0059 та площею 5,6230 га, кадастровий номер :01:001:0072 (а.с.21-23).

Крім того, відповідно до копій державних актів на право власності на земельну ділянку серії СМ №043380 від 20 серпня 2009 року, серії СМ №043381 від 20 серпня 2009 року та серії СМ №043372 від 1 вересня 2009 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКІ №553469 від 7 листопада 2008 року, зареєстрованим за №1321 є власником 1/2 частини земельних ділянок площею 0,798 га, кадастровий номер :01:002:0060, площею 0,5461 га, кадастровий номер :01:002:0059 та площею 5,6230 га, кадастровий номер :01:001:0072 (а.с.24-26).

Даний факт також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-018 від 13 вересня 2018 року, НВ-018 від 13 вересня 2019 року та НВ-018 (а.с.15-17,18-20,48-50).

Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 1 липня 2015 року №6-319цс15, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Отже, видача державних актів на право власності на земельні ділянки з помилковим зазначенням у них частин, що належать співвласникам є підставою для визнання цих правовстановлюючих документів недійсними.

В той же час, підстав для задоволення позову в частині скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, суд не вбачає, оскільки статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 ст.26 цього Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Отже, зі змісту вищезазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, а скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Тому рішення суду про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки є самостійною підставою для скасування відповідних записів про проведену державну реєстрацію права власності, а при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, він зобов'язаний скасувати відповідні записи про державну реєстрацію цих прав.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 203, 204 ЦК України, ст.142, ч.4 ст.206, ст.ст.259, 263-268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Відділ Держгеокадастру у Путиивльському районі Сумської, про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та їх скасування задовольнити частково.

Визнати недійсним видані на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКІ №553469 від 7 листопада 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за №1321:

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043373 від 1 вересня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_2;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043378 від 19 серпня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_2;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043379 від 20 серпня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_2;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043380 від 20 серпня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_3;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043381 від 20 серпня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_3;

- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №043372 від 1 вересня 2009 року, виданий на імя ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_5