Номер провадження: 22-ц/813/453/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

від відповідача ОСОБА_4 - не з'явились,

переглянувши справу №523/14248/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних від простроченої суми за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 4 травня 2018 року у складі судді Бузовського В.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 12 жовтня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що 14 червня 2016 року передала відповідачу ОСОБА_4 в позику 13000,00 доларів США під зобов'язання повернення коштів до 16 січня 2017 року, передачу коштів підтверджено розпискою. Посилаючись на неповернення позики, позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 борг за договором позики в сумі 348517,00 грн., що еквівалентно 13000,00 доларів США, 3% річних від простроченої суми за період з 17 січня 2017 року в сумі 9584,00 грн., стягнути судові витрати (а.с.2-3).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 3 листопада 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково в сумі, еквівалентній 11400,00 доларів США, не визнав в частині стягнення 3% річних від простроченої суми (а.с.39-40).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 4 травня 2018 року (описку виправлено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 4 травня 2018 року) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 298110,00 грн., 3% річних в сумі 6591,09 грн., судові витрати в сумі 3581,02 грн. (а.с.66, 68).

Висновок суду мотивовано правовідносинами позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, частковим поверненням суми позики, залишком неповернутого боргу в сумі, еквівалентній 11400,00 доларів США, передбаченою статтею 625 ЦК України відповідальністю за порушення грошового зобов'язання тощо.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_4 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України, у не зазначенні простроченої суми, періоду прострочення та розрахунку суми стягнення.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду в частині стягнення 3% річних від простроченої суми з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали договір позики в усній формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов представлено розписку позичальника від 14 червня 2016 року, яка посвідчує передання ОСОБА_2 ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 13000,00 доларів США під зобов'язання повернення коштів до 16 січня 2017 року (а.с.4).

Згідно розписок позикодавця ОСОБА_2 позичальник ОСОБА_4 в рахунок боргу повернув 24 жовтня 2017 року 1000,00 доларів США, 28 листопада 2017 року 300,00 доларів США, 2 січня 2018 року 300,00 доларів США (а.с.47, 48, 49).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) (ч.1 ст.1046 ЦК України).

Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнають відносини позики грошових коштів між собою та підтвердження укладення договору позики розпискою позичальника. Позикодавець ОСОБА_2 не заперечила проти часткового повернення позики, позичальник ОСОБА_4 не спростував залишок суми позики, що не повернута.

ОСОБА_4 не оскаржує судове рішення в частині стягнення боргу за договором позики в сумі 298110,00 грн., еквівалентній 11400,00 грн., відповідно, законність рішення суду в цій частині не перевіряється.

Грошові кошти отримано в позику 14 червня 2016 року, сума позики підлягала поверненню до 16 січня 2017 року; позов до суду подано 12 жовтня 2017 року, як наслідок, грошове зобов'язання порушено.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

ОСОБА_4 не довів повернення суми позики в обумовлений сторонами строк, відтак, є не спростованим прострочення виконання грошового зобов'язання, що має наслідком право ОСОБА_2 вимагати сплатити 3% річних від простроченої суми та обов'язок ОСОБА_4 сплатити 3% річних від простроченої суми.

Згідно позовних вимог період прострочення визначено рівним 11 місяців, судом першої інстанції період прострочення вказаний у 269 днів, що відповідає періоду з 17 січня 2017 року до 12 жовтня 2017 року.

Сума невиконаного зобов'язання не є спірною, така рівна 298110,00 грн., відтак, від простроченої суми 298110,00 грн. 3% річних за період з 17 січня 2017 року до 12 жовтня 2017 року, що складає 269 днів, становить 6591,09 грн. (298110,00 грн. х 3% х 269 днів : 365 днів : 100% = 6591,09 грн.).

Суд першої інстанції правильно застосував до виниклих правовідносин частину 2 статті 625 ЦК України, обґрунтовано застосував відповідальність за порушення грошового зобов'язання та правильно розрахував 3% річних від простроченої суми 6591,09 грн.

Поряд з цим, суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо не зазначення в рішенні періоду прострочення та суми прострочення при розрахунку 3%.

Дані обставини згідно частини 4 статті 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення шляхом доповнення мотивувальної та резолютивної частини рішення зазначенням простроченої суми та період прострочення грошового зобов'язання.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 4 травня 2018 року (описку виправлено ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 4 травня 2018 року) в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних від простроченої суми - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних від простроченої суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 від простроченої суми 298110 грн. 00 коп. 3% річних за період з 17 січня 2017 року до 12 жовтня 2017 року в сумі 6591 грн. 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков