Ухвала

22 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 753/3889/17

провадження № 61-34640св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Інститут ботаніки ім. М. Г. Холодного Національної академії наук України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у складі судді Кириченко Н. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного Національної академії наук України (далі - Інститут ім. М. Г. Холодного НАН України) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він працював на посаді молодшого наукового співробітника відділу фітогормонології Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного НАН України, є автором трьох винаходів та учасником ліквідації аварії на ЧАЄС II категорії. Наказом відвідача від 16 січня 2017 року № 4к його було звільнено з займаної посади на підстав пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з 07 лютого 2017 року

Вважає, що звільнений з роботи незаконно, з порушеннями норм чинного законодавства, відповідачем не враховано його переважне право на залишення на роботі, оскільки він є автором трьох винаходів та учасником ліквідації аварії на ЧАЄС II категорії, йому не запропоновано перейти на іншу роботу на підприємстві, хоча були вільні вакансії навіть у його відділі, не отримано згоду на звільнення від профспілкового органу, не надано гарантій, передбачених чинним законодавством працівникам, які належать до II категорії, допомога виплачується у розмірі трикратного, а не однократного, середнього місячного заробітку, при звільненні йому не видано трудової книжки та копії наказу про звільнення.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив поновити його на роботі в Інституті ботаніки ім. М. Г. Холодного НАН України, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2017 року до дня постановлення рішення суду враховуючи його посадовий оклад у розмірі 4 772,00 грн, та стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 16 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено обставин, які б свідчили про допущення Інститутом ботаніки ім. М. Г. Холодного порушень трудового законодавства при звільненні позивача з роботи, оскільки вакантні на момент звільнення позивача посади не були йому запропоновані з тих підстав, що не відповідали його освіті та кваліфікації та у роботодавця не було можливості забезпечити реалізацію переважного права позивача на залишення на роботі, оскільки при скороченні посади, яку він займав, в штаті відповідача не було інших осіб, які, маючи таку ж кваліфікацію і освіту, що й позивач, займали однакову з ним посаду чи виконували однакову роботу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, при цьому посилання на те, що в день звільнення відповідач не провів із позивачем повного розрахунку, оскільки виплатив передбачену положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомогу лише в квітні 2017 року, та в меншому розмірі, ніж передбачено цим законом, апеляційний суд визнав такими, що не мають правового значення для вирішення спору про поновлення на роботі, оскільки позивач із відповідними позовними вимогами до суду першої інстанції не звертався та такі вимоги не були предметом розгляду судом.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суди неповно з'ясували всі фактичні обставини справи та не дослідили та не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяли повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається лише у випадку, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу, тобто якщо такої роботи взагалі немає на підприємстві, разом з тим відповідач не заперечував в суді, що не пропонував позивачу наявної на підприємстві в момент його звільнення, роботи. При цьому, висновки апеляційного суду щодо ОСОБА_5, який працював на підприємстві у відділі фітогормонології, не відповідають обставинам справи, оскільки останній звільнився за власним бажанням 08 листопада 2016 року, тобто його посада не могла бути виведена зі штату згідно з наказом від 29 лютого 2016 року. Крім того, незрозуміло на підставі чого апеляційний суд зробив висновок, що інші особи, які залишилися працювати у відділі, мають вищу кваліфікацію, ніж позивач, оскільки відповідність посади обумовлена посадовими обов'язками осіб, працюючих на підприємстві, які відповідач так і не надав судам, і не пов'язана з наявністю у працівників наукових ступенів. Не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудових договором. Крім того, відповідач погодився з тим, що у відділі фітогормонології не були проведені зміни ні у напрямку наукової діяльності, ні в її організації, а тому розглядаючи спір суди не з'ясували, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці. Суди не перевірили наявність у позивача переважного права на залишення на роботі та не надали належної оцінки тому, що відповідач не провів з позивачем у день його звільнення повного розрахунку.

У грудні 2017 року представник Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного НАН України подав до Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Інституту ботаніки ім. М. Г. Холодного Національної академії наук України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик