Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 169/107/16-ц

провадження № 61-15294св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Мартєв С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-Турійське районне агропромислове управління по будівництву і ремонту сільських шляхів «Райагрошляхбуд»,
третя особа-управління Пенсійного Фонду України в Турійському районі Волинської області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Федонюк С. Ю., Грушицького А. І., Лівандовської-Кочури Т. В., від 06 лютого 2017 року.

Встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Турійського районного агропромислового управління по будівництву і ремонту сільських шляхів «Райагрошляхбуд» (далі - Турійське управління «Райагрошляхбуд»), третя особа - управління Пенсійного Фонду України в Турійському районі Волинської області (далі - УПФ України в Турійському районі Волинської області), про визнання неправомірними дій службових осіб щодо відмови внесення змін у трудову книжку і видачі уточнюючої довідки про наявність пільгового трудового стажу, особливі умови і характер праці та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з 11 липня 1977 року до 11 листопада 2002 року, будучи у Турійському управлінні «Райагрошляхбуд» на посадах робітника, оператора АБЗ, старшого оператора АБЗ та варника асфальтобетонної суміші, протягом повного робочого дня виконував роботи по завантаженню у піч компонентів для варіння асфальтової маси, стежив за дотриманням температурного режиму процесу варіння асфальтової маси, контролював якість первинної сировини, здійснював візуальний огляд сировини, об'ємне та вагове дозування складових компонентів асфальтової маси, а також постійно чистив устаткування від залишків асфальтової маси після закінчення її варіння, брав участь у ремонті устаткування, яке обслуговував, і тому, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Однак, враховуючи те, що записи щодо вищезазначених професій в його трудовій книжці серії НОМЕР_1, заповненої 11 липня 1977 року Турійським міжколгоспним шляхобудівельним управлінням № 11 Волинського тресту «Облміжколгоспшляхбуд» зроблено невірно, оскільки вони не були передбачені Класифікаторами професій, чинними на період перебування його у трудових відносинах з відповідачем, він звернувся до свого колишнього роботодавця щодо внесення змін у його трудову книжку та видачі уточнюючої довідки про наявність пільгового трудового стажу, але у задоволенні його звернення відмовлено.

Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив визнати неправомірними дії службових осіб Турійського управління «Райагрошляхбуд» щодо відмови внесення змін у його трудову книжку щодо запису відомостей про роботу в графах № № 1, 2, 4, 5, 8, зазначивши у графі №1 «варник асфальтової маси» з 10 квітня 1978 року, «у графі 2 «Переведений варником асфальтової маси», у графі 4 «Прийнятий на роботу варника асфальтової маси», у графі 5 «Переведений варником асфальтової маси», у графі 8 «Прийнятий варником асфальтової маси за переведенням», а також зобов'язати відповідача видати уточнюючу довідку про наявність пільгового трудового стажу, особливі умови і характер праці як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за професією «варник асфальтової маси», за періоди роботи з 10 квітня 1978 року до 22 травня 1979 року та з 09 липня 1981 року до 11 листопада 1993 року.

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково; визнано відмову Турійського управління «Райагрошляхбуд» щодо внесення змін у трудову книжку позивача і видачі йому уточнюючої довідки про наявність пільгового трудового стажу, особливі умови і характер праці протиправною; зобов'язано Турійське управління «Райагрошляхбуд» виконати виправлення неправильних записів відомостей про роботу № № 2, 4,5, 8 в трудовій книжці ОСОБА_6 серії НОМЕР_1, заповненої 11 липня 1977 року, зазначивши у графі 2 «Переведений варником асфальтової маси», у графі 4 «Прийнятий на роботу варника асфальтової маси», у графі 5 «Переведений варником асфальтової маси», у графі 8 «Прийнятий варником асфальтової маси за переведенням»; зобов'язано відповідача видати ОСОБА_6 уточнюючу довідку про наявність спеціального трудового стажу, особливі умови і характер праці як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за професією «варник асфальтової маси», за періоди роботи з 10 квітня 1978 року до 22 травня 1979 року та з 09 липня 1981 року до 21 серпня 1992 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем обґрунтовано позовні вимоги належними та допустимими доказами, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року рішення Турійського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог закону та не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, ОСОБА_6 посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та зазначає, що апеляційним судом не враховано того, що посадові обов'язки позивача за весь період роботи не змінювалися.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 березня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Сторони не скористалися правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено,що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповіднихзаписів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України)трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58(далі - Інструкція), визначено, що в розділі «Відомості про роботу» записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Згідно із пунктами2.6., 2.8.- 2.10. параграфу «а» розділу 2 Інструкції, у разi виявлення неправильного або неточного запису вiдомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено вiдповiдний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим мiсцем роботи зобов'язаний надати працiвнику в цьому необхiдну допомогу. Якщо пiдприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, лiквiдоване, вiдповiдний запис робиться правонаступником i засвiдчується печаткою, а в разi його вiдсутностi - вищестоящою органiзацiєю, якiй було пiдпорядковане пiдприємство, а в разi його вiдсутностi - облархiвом. Виправленi вiдомостi про роботу, про переведення на iншу роботу, про нагородження та заохочення та iн. мають повнiстю вiдповiдати оригiналу наказу або розпорядження. У разi втрати наказу чи розпорядження або невiдповiдностi їх фактично виконуванiй роботi виправлення вiдомостей про роботу здiйснюється на основi iнших документiв, що пiдтверджують виконання робiт, не зазначених у трудовiй книжцi. У роздiлi «Вiдомостi про роботу», «Вiдомостi про нагородження», «Вiдомостi про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення ранiше внесених неточних або неправильних записiв не допускається. У разi необхiдностi, наприклад, змiни запису вiдомостей про роботу пiсля зазначення вiдповiдного порядкового номеру, дати внесення запису в графi 3 пишеться: «Запис за № таким-то недiйсний. Прийнятий за такою-то професiєю (посадою)» i у графi 4 повторюються дата i номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Згідно із статтею 49 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і перелік виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких виданазазначена довідка.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Із матеріалів справи убачається, що позивача прийнято на роботу 11 липня 1977 року в якості робітника в Турійське міжгосподарське шляхобудівельне управління № 11 Волинського тресту «Облміжколгоспшляхбуд», 27 жовтня 1978 року переведений оператором АБЗ, 22 травня 1979 року звільнений з роботи у зв'язку з призовом в лави Радянської Армії. 09липня 1981 року прийнятий на роботу на посаду варника асфальто-бетонної суміші в Турійську міжгосподарську шляхобудівельну організацію, а 15вересня 1983 року переведений старшим оператором. 12жовтня 1984 року відповідно до наказу Волинського тресту «Облміжколгоспшляхбуд» від 10 жовтня 1984року № 109 Турійська міжгосподарська шляхобудівельна організація перейменована в Турійську міжгосподарську пересувну механізовану колону №11 (далі - Турійська МПМК-11). 31 березня 1986 року звільнений у зв'язку з ліквідацією Турійської МПМК-11 тресту «Облміжколгоспшляхбуд» за пунктом 5 статті 36 КЗпП УРСР за переведенням в Турійську шляхопересувну механізовану колону № 15 тресту «Волиньагрошляхбуд». 01 квітня 1986року прийнятий старшим оператором АБЗ V розряду за переведенням. 10 липня 1988року Турійська шляхопересувна механізована колона №15 перейменована в Турійську шляхогоспрозрахункову дільницю № 15 (далі - Турійська ШГРД-15), а 15 січня 1992року Турійську ШГРД-15 перейменовано в Турійське управління «Райагрошляхбуд», звідки позивача звільнено11 листопада 2002 року згідно із статтею 38 КЗпП України.

Наказом Турійського управління «Райагрошляхбуд» № 98-о від 11 листопада 1993 року «Про переведення на роботі ОСОБА_8, ОСОБА_6.» переведено оператора АБЗ ОСОБА_6 сторожем з виконанням обов'язків кочегара з 12 листопада 1993 року на період опалювального сезону.

З листа Турійського управління «Райагрошляхбуд» від 15 лютого 2016 року №7 вбачається, що позивачу відмовлено у внесенні змін у трудову книжку, а листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21 січня 2016 року № 670/П-05, 670/1/П-05 повідомлено, що за запитом управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Турійським управлінням «Райагрошляхбуд» відмовлено у наданні довідки про пільговий характер виконуваних робіт.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що поясненнями свідків, іншими документальними доказами підтверджено наявність у позивача спеціального трудового стажу, тому зобов'язав відповідача внести зміни до записів у трудовій книжці та видати позивачу довідку, яка уточнює особливий характер його роботи в шкідливих і важких умовах праці у визначені періоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що уточнююча довідка не замінює обов'язку подати трудову книжку, а лише конкретизує і підтверджує той факт, що характер та умови виконуваної роботи дають особі право на отримання пенсії на пільгових умовах. У тих випадках, коли в трудовій книжці наявні відомості, що визначають право особи на отримання пенсії на пільгових умовах, подача уточнюючої довідки не є обов'язковою. Апеляційний суд виходив з того, що спеціальний трудовий стаж показаннями свідків не доводиться і відомості в уточнюючу довідку про спеціальний трудовий стаж на підставі таких показань вносити не можна.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновків про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про роботу позивача в шкідливих умовах за Списком № 2 за весь спірний період. Вважав, щонаявність у позивача додаткової відпустки не свідчить про його право на пільгову пенсію, оскільки наказом про результати атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до якого посада, на якій працював ОСОБА_6, відноситься до Переліку № 7 виробництв, робіт, професій, посад, робочих місць, працівникам яких встановлено додаткова відпустка за роботу в шкідливих умовах праці.

Однак такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними, оскільки з показів свідків, допитаних в судовому засіданні, вбачається, що під час керівництва ОСОБА_9 Турійським управлінням «Райагрошляхбуд» ОСОБА_6 виконував роботи, безпосередньо пов'язані з виготовленням асфальтової маси на асфальтозмішувальній установці, а взимку він займався ремонтом даної установки.

Так, ОСОБА_6, працюючи в Турійському управлінні «Райагрошляхбуд», займався варінням асфальтової маси, працював повний робочий день, а іноді й довше, постійно чистив устаткування від залишків асфальтової маси після закінчення її варіння, здійснював ремонтні роботи устаткування, яке обслуговував, а також користувався пільгами, які передбачені для працівників, що виконували роботи зі шкідливими умовами, зокрема, отримував молоко, що не оспорюється й представником відповідача.

На період перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах з відповідачем чинними були «Общесоюзный классификатор профессий рабочих, должности служащих и тарифние розряды 1 86 016», затверджений постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 27 серпня 1986 року № 016 та «Единый тарифно-квалификационный справочник работ и профессий робочих» видання 1969 та 1985 років,проте даним класифікатором та довідником не було передбачено таких посад як оператор АБЗ, старший оператор АБЗ та варник асфальтобетонної суміші, натомість була передбачена професія варникаасфальтової маси.

Проте, вцей же період для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення чинними були Списки № 2, а саме: «Список № 2 производств, цехов, профессий и должностей с тяжелыми условиями труда, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та «Список № 2 производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение», затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10. У зазначених списках професія «варник асфальтової маси» була передбачена, відповідно, у підрозділі 10 розділу ХVIII та у підрозділі 9 розділу ХVII.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2,під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установлених для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 7 Роз'яснення Міністерства соціального захисту населення України Міністерства праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», увипадках, коли в Списках № 1 i 2 передбаченi робiтники, якi виконують певнi роботи, правом на пенсiю на пiльгових умовах користуються всi робiтники незалежно вiд назви їх професiї, якi виконують цi роботи.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм закону, які були чинними на час роботи позивача, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виконати виправлення неправильнихзаписів відомостей про роботу в графах №№ 1, 2, 4, 5, 8 в трудовій книжціОСОБА_6, зазначивши «варник асфальтової маси», підлягають до задоволення в графах №№ 2, 4, 5, 8.

Крім того, наказом Турійського управління «Райагрошляхбуд» від 05 грудня 2001 року № 27 а «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», затверджено перелік № 7 виробництв, професій, посад, робочих місць, працівникам яким встановлена додаткова відпустка за роботу у шкідливих умовах праці та відповідно до якого проведено атестацію робочого місця «3» посади «варник асфальтової маси» і надано додаткову відпустку 7 календарних днів.

З карти умов праці, заповненої за результатами атестації робочих місць, вбачається, що в розділі VПільги і компенсації запропоновано 12 % доплати та 7 днів додаткової відпустки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині видачі відповідачем уточнюючої довідки про наявність спеціального трудового стажу, особливі умови і характер праці як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за професією «варник асфальтової маси», є обгрунтованими і підлягають задоволеннюза періоди роботи з 10 квітня 1978 року до 22 травня 1979 року та з 09 липня 1981 року до 21 серпня 1992 року.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, а тому це рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ОСОБА_6 сплачено 661,44 грн грн судового збору за подання касаційної скарги та 551,20 грн за подання позову до суду першої інстанції, тому судові витрати ОСОБА_6 слід покласти на відповідача у справі Турійське районне агропромислове управління по будівництву і ремонту сільських шляхів «Райагрошляхбуд». Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 06 лютого 2017 року скасувати.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 24 листопада 2016 року залишити в силі.

Стягнути з Турійського районного агропромислового управління по будівництву і ремонту сільських шляхів «Райагрошляхбуд» на користь ОСОБА_6 661,44 грн витрат на сплату судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції та 551,20 грн за подання позову до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська