Справа №1522/8262/12
Провадження №6/522/330/19
УХВАЛА

16 квітня 2019 року

Приморський районний суд м.Одеси

у складі головуючого судді: Домусчі Л.В.

при секретарі судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області знаходиться виконавче провадження АСВП №57831436 з примусового виконання виконавчого листа №1522/8262/12, який видано 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

Вищевказане рішення на сьогоднішній день не виконані, боржником декларацію про доходи та майно не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду, боржником не здійснено. На виклики державного виконавця боржник не з`являється.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст.441 ЦПК України. При цьому, згідно п.3 прохальної частини подання приватний виконавець просив про наслідки розгляду подання та прийняття рішення повідомити приватного виконавця, при цьому суд повідомляв приватного виконавця на електронну пошту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року позов ОСОБА_2 . - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24.05.2007 року у розмірі 686 492,67 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 25.05.2007 року у розмірі 91 520,75 дол. США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 грн., витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без змін.

05.04.2017 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року, копії ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року та виконавчих листів на виконання вказаних судових рішень. 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси по зазначеній справі було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.03.2017 року залишено без змін.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області знаходиться виконавче провадження АСВП №57831436 з примусового виконання виконавчого листа №1522/8262/12, який видано 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень.

03.12.2018 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, як то передбачено Законом України «Про виконавче провадження», копії якої направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою вказаною у виконавчому документі, а також виклик про явку до приватного виконавця на прийом, зобов`язано надати достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо)), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, зо знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів, достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика, тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження, технічна характеристика, тощо) з наданням копій підтверджуючих документів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючи установ з метою перевірки майнового стану боржника.

Приватним виконавцем на виконання вимог заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження про накладення арешту на все майно боржника в межах суми стягнення, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, винесено постанову про арешт майна боржника №57831436 від 03.12.2018 року.

В ході примусового виконання коштів для задоволення вимог стягувача за виконавчим листом №1522/8262/12 виданого 18.04.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми суму боргу за договором позики від 24 травня 2007 року у розмірі 686 492,67 долара США, що станом на 03.06.2016 року становить 17 197 469,98 гривень; суму боргу за договором позики від 25 травня 2007 року у розмірі 91 520,75 доларів США, що станом на 03.06.2016 року становить 2 292 705,25 гривень; витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень; витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 гривень, виявлено не було.

При примусовому виконанні встановлено, що за боржником станом на час звернення з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - будь-якого рухомого майна, у тому числі транспортних засобів, належних боржникові, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, - не виявлено.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 07.12.2018 року - боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Акту від 14.12.2018 року вбачається, що у момент виїзду приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. за адресою реєстрації боржника, на численний стукіт у двері та дзвінки ніхто не відреагував, у зв`язку з чим було залишено виклик на прийом до приватного виконавця на 17.12.2018 року.

09.01.2019 року приватним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою реєстрації боржника, але ОСОБА_1 за зазначеною адресою був відсутній, зі слів сусідів, боржник ОСОБА_1 за адресою реєстрації мешкає постійно, у зв`язку з чим було повторно залишено виклик на прийом до приватного виконавця, про що було складено відповідний акт.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстрована 1 /3 частина АДРЕСА_3 .

11.01.2019 року приватним виконавцем боржнику було направлено вимогу виконавця, відповідно до якої ОСОБА_1 необхідно надати доступ до квартири АДРЕСА_3 - 16.01.2019 року.

Згідно з актом приватного виконавця від 17.01.2019 року: приватним виконавцем боржнику було направлено вимогу виконавця, відповідно до якої ОСОБА_1 необхідно надати доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 - для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника. Станом на 17.01.2019 року доступ боржником до квартири надано не було, двері ніхто не відчинив.

В добровільному порядку вимоги виконавчого документу божником не виконані, вважає що ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином.

Заявник посилався на те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення. Враховуючи значний термін невиконання боржником зобов`язань та законних вимог, державний виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Крім того, у поданні зазначено, що 10.04.2019 року приватним виконавцем було здійснено повторний виїзд за місцем реєстрації боржника, але ОСОБА_1 за зазначеною адресою був відсутній, двері ніхто не відчинив, у зв`язку з чим було повторно залишено виклик на прийом до приватного виконавця, але будь-яких доказів, підтверджуючих зазначений факт, суду не надано, копії Акту до матеріалів подання не долучено.

Також в поданні зазначено, що приватним виконавцем Парфьоновим Г. В . було встановлено, що ОСОБА_1 є офіційно працевлаштований у ТОВ «ПРИМОРГРУП». На підставі даного факту до даного товариства було направлено на виконання Постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 21.12.2018 року, але на даний час ні керівництво ТОВ «ПРИМОРГРУП», ні ОСОБА_1 жодним чином не відреагували та не надали відповіді на зазначену Постанову, проте будь-яких доказів щодо направлення вищевказаної постанову на адресу ТОВ «ПРИМОРГРУП» суду не надано.

В поданні приватний виконавець зазначає, що згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Іванов Є.В. документований паспортами України для виїзду за кордон серій ЕЕ №922657 від 06.02.2009 року та FE №522230 від 25.05.2016 року, у зв`язку з чим виконавець вважає, що зазначений факт свідчить про ухилення боржником від здійснення зобов`язань, шляхом переховування за кордоном, а також можливість ведення трудової діяльності за кордоном і в подальшому приховування доходів від стягувача.

Але суд зазначені доводи не приймає до уваги, у зв`язку з тим, що наявність у боржника двох паспортів України для виїзду за кордон, ще не свідчить про ухилення ним від здійснення зобов`язань, шляхом переховування за кордоном, а також можливість ведення трудової діяльності за кордоном і в подальшому приховування доходів від стягувача, є припущенням та нічим не підтверджені.

Таким чином, у поданні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відсутні будь-які докази підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а лише зазначається, що боржник не виконує свої зобов`язання та законних вимог державного виконавця. Доказами ухилення боржника від виконання є лише виконавчий лист. Боржник офіційно працює з 16.04.2018 року, що дає можливість стягувати борг з його заробітної плати (доходу). Не виконання ТОВ «ПРИМОРГРУП» постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 21.12.2018 року, не надає суду підстав, що саме ОСОБА_1 ухиляється від виконання зазначеної постанови.

Крім того, суд вважає, що залишення постанови про відкриття провадження та вимоги виконавця у дверях, не є належним сповіщенням Іванова Є.В.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст.1, 2 цього Закону, судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього ж Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.3, 10 ЦПК України.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України та може бути обмежене лише законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Утім визначення поняття «ухилення» Закон України «Про виконавче провадження» прямо не розкриває. Також відсутня практика Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення такого поняття, як «ухилення».

Відповідно до Нового словника української мови у 4-х томах 1998 року видавництва, вбачається, що в сучасній українській мові слово ухилення тлумачиться наступним чином: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі у чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання, говорити щось інше.

Тобто, з погляду етимології словосполучення ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у ч.5 ст.6 «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то на останнього і покладається тягар доказування. До того особа стосовно обмеження права якої винесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Утім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, судом вже розглядалися подання відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області та подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , про що постановлено ухвали суду від 19.10.2018 року та від 2.01.2019 року..

В ході розгляду вищевказаних подання, судом на підставі наданих представником ОСОБА_1 . - адвокатом Крайнюковим М. М. доказів, було встановлено, що боржник ОСОБА_1 офіційно зареєстрований та працює в ТОВ «ПРИМОРГРУП» від 16.04.2018 року, що дає можливість виконувати рішення шляхом утримання частини його заробітної плати (доходу) на користь стягувача ОСОБА_2 .

Крім того, судом також було встановлено, що у боржника ОСОБА_1 є неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється громадянкою Об`єднаного Королівства Великої Британії та північної Ірландії, що позбавить боржника - ОСОБА_1 приймати участь у її вихованні та виконувати покладені на нього обов`язки як на батька.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , оскільки згадане подання не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області не надано суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2-13, 89, 223, 247, 259, 260, 354, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 16 квітня 2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі