Справа № 487/4959/17
Провадження № 2/487/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі судді Біцюка А.В., за участю секретаря Демиденко Н.В., представника позивача Зозулі А.Ю ., відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Репешко П.І., представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Мішанова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Миколаївської міської ради (юридична адреса: 54001, м. Миколаїв, вул.. Адміральська 20) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про скасування свідоцтва про право власності та витребування частки,

В С Т А Н О В И В:

19.09.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся представник Миколаївської міської ради з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якій, посилаючись на те, що одноособовим власником спірного нерухомого майна є територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, просить суд:

1. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007, серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на об`єкт нерухомого майна- нежитловий об`єкт парку культури та відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Майно).

2. Витребувати від ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради 66/100 часток нежитлового об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року визнано дійсним договір купівлі- продажу нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 ,укладеного між ОСОБА_2 та Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради, визнано право власності ОСОБА_2 на спірне майно. На підставі вищевказаного рішення було встановлено ідеальні частки у домоволодінні та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В подальшому ОСОБА_2 відчужила вказане майно, шляхом передачі його в статутний капітал ТОВ «Перун», яке в подальшому було передано ОСОБА_3 Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року, яка набрала законної сили та не оскаржена у касаційному порядку, рішення Господарського суду від 25.01.2007 року скасовано. Оскільки одноособовим власником нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1 є територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, то позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

06.03.2018 року до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання стверджує, що між нею та КП «Ліски» укладено договір оренди нежитлових приміщень, загальною площею 180 кв.м. строком на 10 років. Відповідачем здійснено поліпшення орендованого майна, яке суттєво збільшує його вартість. 13.01.2006 року ОСОБА_2 сплачено 9 542 грн. на рахунок позивачаза нежитлові приміщення загальною площею 180 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1, як за об`єкт комунальної власності, що підлягає приватизації способом викупу. Позивачем не надано жодного доказу повернення їй вказаних коштів. Відповідачем у встановленому законом порядку оформлено право власності на зазначене майно. В свою чергу, позивачскасував рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22.06.2007 року № 1155, що є перевищенням меж владних повноважень. Крім того, з моменту реєстрації права власності на спірну нерухомість за ОСОБА_2 минуло 10 років, що перевищує строки позовної давності та є підставою для відмови у позові.

25.06.2018 року до канцелярії суду від представника позивача Зозулі А.Ю . надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що про порушення своїх прав позивач дізнався 09.02.2016 року після отримання рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28147055, а за такого, вимоги статей 256, 257 ЦК України не порушені. Крім того, ОСОБА_2 не могла не знати про скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року, оскільки була позивачем по справі. Таким чином вона відчужила спірне майно незаконно.

26.06.2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Мішанова С. В . надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Миколаївською міською радою прийнято рішення від 22.06.2007 року за № 1155 про встановлення ідеальної частки та видачі відповідачу ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно.Позивачем значно тривалий час визнавалось та не оспорювалось її право власності на зазначене майно. Таким чином, відповідач мала законні підстави сподіватися («законне очікування»), що зможе покладатися на майно, яке вона отримала як законні права. Крім того, доводи позивача в частині безвідплатного набуття права власності ОСОБА_3 на спірне майно не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача Зозуля А.Ю. пояснив, що одноосібним власником спірного майна є позивач, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що правомірно набула право власності на спірне нерухоме майно, сплатила за нього кошти, оформила всю відповідну документацію, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Репешко П.І. просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, посилаючись на пропуск позивачем строку на звернення до суду та правомірність дій відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мішанов С.В. просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, крім того, суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 набула права власності на спірне нерухоме майно не безоплатно, оскільки існує зустрічне надання (право), а за такого позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку учасників, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року по справі № 17/21/07 (далі - Рішення Господарського Суду)договір купівлі- продажу нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень загальною площею 180 кв.м., які знаходяться у АДРЕСА_1, нежитловий об`єкт А та нежитловий об`єкт Б, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_2 та Фондом Комунальної власності Миколаївської міської ради, визнано дійсним. Визнано за приватним підприємцем ОСОБА_2 право власності на придбане нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення загальною площею 180 кв.м., які знаходяться у АДРЕСА_1, нежитловий об`єкт А S загальна- 108, 4 м?, S основна- 80 , 5 м? та нежитловий об`єкт Б S загальна- 71, 6 м?, S основна- 52, 1 м?.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.06.2007 року № 1155 (далі - Рішення ВК ММР №1155) установлено ідеальну частку на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, громадянці ОСОБА_2 у розмірі 66/100.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на 66/100 нежитлового об`єкту парку культури та відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - Свідоцтво), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме чотирьох основних будівель літ. А загальною площею- 108, 4 м?, та літ. Б загальною площею- 71, 6 м?, літ. В загальною площею- 52, 6 м?, літера Л загальною площею 129, м?.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2007 року у справі 17/21/07 скасовано.

Вказана постанова набрала законної сили з дня її прийняття та не була оскаржена в касаційному порядку.

Як вбачається із витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 відчужила спірну нерухомість. На підставі акту приймання- передачі нерухомого майна, серія та номер б/н, виданий 22.09.2016 року ТОВ «Перун», право власності зареєстровано за ОСОБА_3

Позивач просить скасувати Свідоцтво, в тому числі посилаючись на неможливість зареєструвати своє право власності в реєстрі речових прав на спірне майно.

Як свідчать матеріали справи, право власності відповідача ОСОБА_2 на підставі Рішення Господарського суду. Свідоцтво лише оформило визнане судом право власності на Майно. Тобто на момент видачі Свідоцтва воно відповідало законові та не порушувало права власника (ст.393 ЦК України).

Після отримання Свідоцтва, відповідач ОСОБА_2 відчужила спірне Майно і втратила на нього право власності.

За такого, вказане Свідоцтво вичерпало свою дію, як документу, який підтверджував та фіксував належність ОСОБА_2 Майна, і його скасування не призведе до захисту прав позивача, оскільки підставою виникнення права власності було не Свідоцтво і Рішення Господарського суду, яке на даний час скасоване.

Також, позивач просить витребувати від відповідача ОСОБА_3 ідеальну частку Майна.

На думку суду, такий спосіб захисту прав позивача, як витребування майна, відноситься до конкретно визначеного майна, яке можна витребувати в натурі (ст.387 ЦК України). Ідеальна частка, яку просить витребувати позивач в натурі не віділялась, не є конкретно визначеним майном, а за такого не може бути витребувана.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову Миколаївської міської ради до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витребування 66/100 часток нежитлового об`єкту, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя Біцюк А.В.