Провадження № 4-с/638/29/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи- старший державний виконавець Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 , на незаконні дії державного виконавця щодо виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року по цивільній справі №638/15252/16-ц (в порядку ст.383 ЦПК України),

У С Т А Н О В И В:

19.04.2017 року заявник - ОСОБА_1 звернулась в порядку ст.. 383 ЦПК України до суду зі скаргою на незаконні дії старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо виконання ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.02.2017 року по цивільній справі №638/15252/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, якою накладено арешт на все рухоме майно, яке знаходиться на території домоволодіння 24 по провул. Сімферопольському в с. Високий Харківського району Харківської області та в середині вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_1

В обгрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що державний виконавець нехтуючи своїми процесуальними обовязками та не дотримуючись основних принципів, на яких базується виконавче провадження, порушила конституційне право на недоторканість житла та завдала неприпустимих обмежень права власності. Вона, як сторона провадження, не отримала копії ухвали про примусове проникнення до житла від 29.03.2017 року, за допомогою якої та в порядку якої було арештовано рухоме майно відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.02.2017 року. Крім того, державним виконавцем було залучено до здійснення виконавчих дій невідомих їй осіб, які пошкодили належне їй майно, а саме - вхідні ворота. Додатково посилається на те, що виконавцем не вчинено дій для добровільного виконання ухвали суду про арешт майна від 24.02.2017 року, а саме - 07.03.2017 року о 18:00 год., 15.03.2017 року о 19:15 год. та 21.03.2017 року о 19:30 год державним виконавцем не здійснювалися виходи за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні заявник та її уповноважені представники ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доводи скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в обґрунтування.

Представником заінтересованої особи ОСОБА_3- ОСОБА_8 було подано письмові заперечення на зазначену скаргу, в якій він просить відмовити в задоволенні скарги , посилаючись на те, що ухвала про примусове проникнення від 29.03.2017 року не була виконана за відсутності такої необхідності, так як вхідні двері, що вели до подвіря - були відчинені, а вхідні двері до будинку ОСОБА_1 відчинила сама та впустила ОСОБА_3 в будівлю. Разом з ОСОБА_3 до будинку зайшли його представники, державний виконавець та працівники поліції.

Старший державний виконавець Щегульна Г.О. в судове засідання не з"явилась, матеріали виконавчого провадження на вимогу суду не надала, 12.03.2019 року подала заяву до канцелярії суду, в якій виклала свою позицію щодо доводів скарги, просила відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що нею, як державним виконавцем, не було виконано ухвалу від 29.03.2017 року про примусове проникнення до житла , навіть, її не було застосовано, оскільки 31.03.2017 року при виконанні ухвали суду від 24.02.2017 року про арешт майна, необхідність в її застосуванні відпала, тому що вхід на подвір"я був вільний, вхідні двері в будинок відкрила сама ОСОБА_1 та дала доступ до приміщення будинку своєму на той час чоловіку - стягувачу за виконавчим провадженням ОСОБА_3, який прибув разом зі своїми представниками , виконавцем та працівниками поліції. Такими чином, ухвала суду від 29.03.2017 року не була виконана за відсутності такої необхідності, відповідно, примусового проникнення до домоволодіння та до будинку не було. Просить прийняти до уваги ту обставину, що узвала суду про арешт майна набрала законної сили. Відповідно до даних постанови про опис та арешт майна боржника від 31.03.2017 року . ОСОБА_1 було передано описане майно на відповідальне зберігання . Під час виконання ухвали суду від 24.02.2017 року разом в ОСОБА_9 на території домоволодіння знаходився її представник ОСОБА_10 Будь- яких зауважень або скарг від вказаних осіб не надходило. За вказаного вище, вважає, що дії державного виконавця на виконання ухвали про вжиття заходів забезпечення позову , за якою накладено арешт, були законними, відповідали фактичним обставинам справи та вимогам об"єктивної дійсності. Просила розгляд скарги провести без її участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обгрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб , інтересів держави. ( ст. 2 ЦПК України)

Згідно зі ст. ст..4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя , суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб , права та інтереси юридичних осіб , державні та суспільні інтереси у спосіб , визначений законом України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку , визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції - України, та здійснюється на підставі відповідних, чітко визначених зако ном виконавчих документів (ст.ст. 2, 17 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону , державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені законодавцем у ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі й за виконавчими листами, що видаються судами.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до від повідного органу державної виконавчої служби.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби визначений нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.. 460 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою , якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення , ухваленного відповідно до цього Кодексу , порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 24 лютого 2017 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №638/15252/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на все рухоме майно, яке знаходиться на території домоволодіння 24 по провул. Сімферопольському в смт. Високий Харківського району Харківської області та в середині вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_1

Згідно даних Інформації про виконавче провадження, виконавчий документ до державного виконавця надійшов 06.03.2017 року , в цей же день на підставі заяви стягувача прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

На виконання вказаної ухвали суду старшим державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 прийнято постанову від 31.03.2017 року про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 53533989.

Доводи скарги ОСОБА_1 базуються на неправомірних діях державного виконавця щодо здійснення опису та накладення арешту на усе рухоме майно , яке знаходиться на території домоволодіння 24 по провул. Сімферопольському в с. Високий Харківського району Харківської області та в середині вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, власником якого вона являється та кореспондує їх з виконанням ухвали суду від 29.03.2017 року , яка не набрала законної сили, про надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Матеріали справи не містять доказів того, що 31.03.2017 року виконувалась ухвала Харківського районного суду м. Харкова від 29.03.2017 року про надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, заявника за скаргою.

Заявник посилається на певні порушення законодавства з боку державного виконавця та інших присутніх осіб під час проведення опису та арешту майна , однак, до суду не надано докази у встановленому процесуальним законодавством порядку, що означає, що зазначені порушення є недоведеними.

Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог . Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи міститься постанова про опис та арешт майна боржника 31.03.2017 року (ВП №53533989), в якій не міститься посилання на виконання ухвали про примусове проникнення до житла від 29.03.2017 року, однак є посилання на виконання ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.02.2017 року (про накладення арешту на усе рухоме майно за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Високий, пров. Сімферопольский, 24. Ухвала по цивільній справі №638/15252/16-ц про арешт майна від 24.02.2017 року була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.05.2017 року, а ухвала по справі № 635/1816/17 про примусове проникнення від 29.03.2017 була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.05.2017 року.

Крім того, у вказаній постанові про опис та арешт майна боржника від 31.03.2017 року зазначено, що описане майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 в присутності її представника, в особі адвоката ОСОБА_10 та понятих. Будь-яких зауважень від боржника та/чи її представника під час здійснення вказаних виконавчих дій не надходило.

Належних та допустимих доказів того, що державним виконавцем Щегульною Г.О. було здійснено незаконні дії щодо опису та накладення арешту на усе рухоме майно, яке знаходиться на території домоволодіння і в середині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, пров.Сімферопольский, 24, не надано.

Заявником та його представниками не надано належних та допустимих доказів обставинам, які вони оспорюють. В скарзі та в доданих матеріалах не міститься доказів, які підтверджують неправомірність дій державного виконавця щодо здійснення опису та накладення арешту на майно. Суд вважає, що державний виконавець , виконуючи ухвалу суду від 24.02.2017 року, діяв відповідно до вимог діючого законодавства і його дії відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження", вчинені державним виконавцем в межах його повноважень. Порушення прав чи свобод заявника із матеріалів справи не вбачається.

На підставі наведеного , суд вважає , що підстав для задоволення скарги не має , наявні законні підстави для відмови в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5.12,13,76-81, 259,263, 447-451 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року по цивільній справі №638/15252/16-ц в частині здійснення опису та накладення арешту на усе рухоме майно залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий І.О.Грищенко