ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4361/19 Справа № 201/1333/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачеві, у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 05 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в який, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанці.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позовна заява була подана з додержанням вимог чинного законодавства, а отже підстав для залишення її без руху, а в подальшому її повернення, у суду першої інстанції не було.

12 квітня 2019 року відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області подало до суду апеляційної інстанції, в передбаченому ст. 360 ЦПК України порядку, відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що наведені позивачем обставини та правові підстави не заслуговують на увагу суду, оскільки позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху від 05 лютого 2019 року у встановлений судом строк, а тому вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву як неподану, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги ухвали про залишення позову без руху позивачем не були виконані в повному обсязі, позивач заяв та документів до суду на виконання ухвали судді не подавав та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові, станом на 19 лютого 2019 року, не звертався.

З висновком суду не можна погодитися, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст.185 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.ст.175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно матеріалам справи, 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди (а.с.3).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2019 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий строк до 15 лютого 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення зазначених недоліків, а саме: позивачу у позовній заяві слід вказати: свій РНОКПП, за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів зв'язку, адресу електронної пошти за наявності; адресу електронної пошти відповідача та третьої особи; слід уточнити зміст позовних вимог, а також обставини, якими він їх обґрунтовує: а саме: у прохальній частині зазначити розмір відшкодування моральної шкоди, який позивач просить стягнути на його користь, оскільки ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, крім того у позовній заяві слід зазначити, в чому полягає така шкода, якими доказами підтверджується її наявність; не було зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, також у позовній заяві не зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; слід у позовній заяві уточнити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, та зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, якими обґрунтовуються позовні вимоги та додати їх до позовної заяви, оскільки слід зазначити, що позивач у позовній заяві не зазначає чи звертався він до відповідачів чи відповідних державних органів відповідно до їх компетенції у зв'язку з вище викладеними обставинами, та яку було надана відповідь чи прийнято рішення; позивачем до позовної заяви не було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; до позовної заяви з усуненими недоліками слід додати її копії та копії всіх документів, що будуть додаватися до неї, для відповідача та третьої особи (а.с.5).

На виконання недоліків позовної заяви позивач надав до суду 12 лютого 2019 року заяву щодо усунення недоліків позовної заяви, яка обґрунтована тим, що він звернувся до суду так як він вважав за необхідне, з дотриманням вимог ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, з доданими до неї письмовими доказами (а.с.7).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачеві, у зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 05 лютого 2019 року про залишення позову без руху. При цьому в ухвалі суд зазначив, що позивач заяв та документів до суду на виконання ухвали судді не подавав.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Постановлюючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 13 ЦПК України, якою передбачено вільний вибір позивачем способу захисту та доказів, якими він буде підтверджувати свої позовні вимоги.

Суд першої інстанції фактично надав оцінку доказам під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, що є передчасним, оскільки питання оцінки доказів вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті спору.

Крім того, питання про відсутність доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є процесуальним питанням, яке вирішуються судом під час судового засідання, а не на стадії відкриття провадження у ній, оскільки ці обставини є предметом дослідження в ході розгляду справи по суті, що підтверджується також роз'ясненнями у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві має зазначити засоби доказування, які доводять його правову позицію, і про які йому відомо, колегія суддів вважає, що позивач надав усі необхідні документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху.

Посилання суду на необхідність підтвердження обґрунтованості та визначення розміру моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки розмір моральної шкоди визначається судом у кожній справі окремо з урахуванням встановлених обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його права.

Отже, висновки суду зазначені в оскаржуваній ухвалі про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення без руху його позову не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначену обставину та те, що уточнена позовна заява є фактичним виправленням недоліків позову в порядку, передбаченому вимогами ст.ст.175-177, ст.185 ЦПК України.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова