233 № 233/1786/16-ц
УХВАЛА

17.04.2019 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартиненко В. С. ,

участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 175/3231-КР3230 від 17.01.2008 року в загальному розмірі 3708346,10 грн. та судових витрат у розмірі 55625,19 грн.

Представник позивача в підготовче засідання не зявився, позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки свого представника не повідомив, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в підготовчому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Від відповідача ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, до початку розгляду справи по суті та подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, посилаючись на те, що між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду.

Позивач надав відповідь на вказані заперечення, посилаючись на те, що оскільки вказаний спір виник з правовідносин щодо захисту прав споживачів, а саме: з правовідносин, повязаних з споживчим кредитуванням, вказана третейська угода не може бути виконана на підставі закону.

Зясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 175/3231-КР3230 від 17.01.2008 року, предметом якого є надання позичальнику ОСОБА_2 у строкове платне користування грошових коштів з цільовим призначенням придбання нерухомого майна чотирикімнатної квартири, що знаходиться за адресою:м. Донецьк, АДРЕСА_1. Пунктом 6.2 вказаного кредитного договору було передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 ЗУ «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею та передбачено порядок визначення такого судді.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Статтею 6 зазначеного Закону визначено категорії справ, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонено третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом» частина перша статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_4 набрав чинності 12 березня 2011 року. Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судом» передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Аналізуючи зазначені норми права Верховний Суд у постанові від 04.04.2019 року у справі №774/62/18 виклав правовий висновок про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки з позовної заяви вбачається, що спір виник з кредитних правовідносин, пов'язаних із наданням фізичній особі кредитних коштів для особистих потреб, суд дійшов висновку про те, що вказані правовідносини виникли зі споживчого кредиту, а отже третейська угода не може бути виконана через заборону такого розгляду, передбачену п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Оскільки судом встановлено, що вищезазначена третейська угода не може бути виконана, суд дійшов висновку про те, що підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Посилання представника про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду через відсутність доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обовязковими згідно із законом, суд відхиляє з тих же мотивів, що наведені вище.

Також суд відхиляє посилання представника відповідача про наявність підстав для закриття провадження у вказаній цивільній справі, оскільки судом такі підстави не встановлені, в т.ч. не було встановлено наявність рішення третейського суду, прийнятого в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що у задоволені клопотання ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, про залишення позовної заяви публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду та закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 255, 257, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, про залишення позовної заяви публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду та закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя