Справа № 602/234/19
Провадження № 2/602/118/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2019 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі ЯБЛОНСЬКІЙ М.М.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Сонячна,9 с.Іванківці Лановецького району Тернопільської області, мотивуючи це тим, що з 2006 року власник житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Сонячна, 9 с. Іванківці Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_2 у даному будинку і взагалі у вказаному населеному пункті не проживає, оскільки фактично проживав в іншому місці. Ще до цього часу, маючи намір на проживання в іншому місці між нею та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість, що він дозволяє її користуватись даним будинком, а в майбутньому вони мали намір укласти договір купівлі-продажу даного будинку, але з незалежних від позивача причин такий договір укладено не було. При цьому ОСОБА_2 передав її справу відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво житлового будинку в селі

с. Іванківці Молотківської сільської ради Лановецького району. З 2006 року вона відкрито, не приховуючи факту володіння, безперервно користується вищевказаним будинком, підтримує його в належному стані, а також обробляє земельну ділянку біля цього будинку. Таким чином, вона вже більше 12 року відкрито і безперервно користуюся майном, що фактично її не належить, але при цьому, вона вважала, що має право користуватись вказаним нерухомим майном , а тому просить визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій Іванковецька сільська рада Лановецького району Тернопільської області просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, позов визнають повністю та не заперечують щодо його задоволення.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, який помер 18.10.2017 року, був головою господарського двору, що розташований в с.Іванківці вул.Сонячна,9 Лановецького району Тернопільської області, та мав в користуванні земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,13 га та для ведення особистого селянського господарства площею 1,20 га, згідно по господарської книги №4 номер обєкта №04-0200-1, що підтверджується довідкою №31, виданою 15.01.2019 року Іванковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області (а.с.7).

Згідно копії справи відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво житлового будинку в с.Іванківці Молотківської сільської ради Лановецького району (а.с.8) та копії паспорта на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР (а.с.9), забудівником є ОСОБА_2.

Згідно копії акту виносу в натурі плану земельної ділянки, земельна ділянка площею 1300 кв.м. разом з закріпленими знаками передана присутньому при відводі забудовнику ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно копії акту винесення в натурі червоних ліній і проведення розбивки контурів фундаментів будівель, в присутності забудівника ОСОБА_2 проведено розбивку в натурі червоних ліній та контурів фундаментів (а.с.11).

Згідно акту обстеження проживання матеріально-побутових умов сімї жительки с.Іванківці ОСОБА_1, складеного комісією в складі секретаря Іванковецької сільської ради, депутата Іванковецької сільської ради та сусідів-свідків 15 січня 2019 року, сімя ( чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_5, 24.07.1999 р.н.) у власності має житловий будинок цегляний 1991 року побудови, матеріал покрівлі-шифер. Користується земельною ділянкою в розмірі 2,00 га. В господарстві утримує ВРХ 2 гол., свині 2 гол., 20 гол. птиці свійської. Крім того, сімя ОСОБА_1 користується з 2006 року житловим будинком, який розташований по вул.Сонячна,9 с.Іванківці Лановецького району Тернопільської області та земельною ділянкою загальною площею 1,33 га, а саме: для обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,13 га та для ведення особистого селянського господарства 1,20 га, яка належала ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно довідки №65, виданої 12.02.2019 року Комунальним підприємством «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», інвентарна вартість житлового будинку №9 по вул.Сонячна в с.Іванківці станом на 12.02.2019 року становить 16579 грн.00 коп. (а.с.13).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Нормами ст. 328 ЦК України, закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном.

У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Отже, викладене свідчить про те, що позивач з 2006 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком, тому у відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України набула право власності на нього.

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Оскільки позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком протягом десяти років, а відповідач, не вимагає усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження зазначеним майном, то позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 206, 211, 247, 258, 263-265, 352 ЦПК України, ст.ст.15,16, 328,344,335 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( жительки с.Іванківці вул.Лісова,5 Лановецького району Тернопільської області, НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області ( с.Іванківці Лановецького району Тернопільської області) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Сонячна,9 с.Іванківці Лановецький район Тернопільська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_6