Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 333/3292/16-ц

провадження № 61-32433св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Автоа»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників сторін касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Автоа» на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 квітня 2017 року у складі судді Варнавської Л. О., та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Бєлка В. Ю., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ :

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Автоа» (далі - ПАТ «Автоа») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що у грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав документи на підтвердження загального стажу та довідку, що підтверджує особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, видану ВАТ «АВТО» за період роботи з 25 січня 1982 року по 18 листопада 1996 року на посаді водія великовагового автомобіля - самоскида БелАЗ-7523, вантажопідйомністю 42 тонни на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі ПО «Запоріжнерудпром».

За висновками комісії з суперечливих питань при призначенні і виплаті пенсій надана позивачем довідка про особливий характер роботи та умови праці містить недостовірну інформацію та не відповідає вимогам постанови КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 - відсутні номер та дата видачі довідки та постанови КМУ від 11 березня 1994 року № 162 - позиція професії не співпадає з даними у довідці. На запит УПФУ відповідач надав відповідь про відсутність підстав для видачі довідки на підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1

Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як водію великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, оскільки надані підприємством первинні документи суперечать даним, вказаних у пільговій довідці.

Іншої можливості одержати або відновити документи, що підтверджують факт виконання певної роботи в певний час у позивача не має. Тому позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його видати уточнюючу довідку про характер та умови праці за формою, встановленою постановою КМУ від 18 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Зазначити, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 25 січня 1982 року по 12 серпня 1996 року водієм великовагових автомобілів на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі протягом повного робочого дня відповідно до списку № 2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджених наказом голови правління ВАТ «Авто» № 108 від 09 жовтня 1996 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Автоа» видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку про характер та умови праці за формою встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», в якій зазначити, що ОСОБА_1 працював на підприємстві з 25 січня 1982 року по 12 серпня 1996 року водієм великовагових автомобілів на транспортуванні гірської маси у технологічному процесі протягом повного робочого дня відповідно до Списку № 2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджених наказом голови правління ВАТ «Авто» № 108 від 09 жовтня 1996 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Автоа» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач працював саме водієм першого класу на великовагових автомобілях в оспорюваний період. А відповідач ПАТ «Автоа» є правонаступником прав та обов'язків автотранспортного підприємства АТП-07062 (пізніше АТП-22361, АТП-2361), на якому працював позивач.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Автоа» відхилено.

Рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 квітня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Автоа», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

26 вересня 2017 року представник ПАТ «Автоа» - Никоненко І. С. через засоби поштового зв'язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що однією з обов'язкових умов для видачі працівнику уточнюючої довідки є посилання на первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, проте такі первинні документи щодо виконання ОСОБА_1 робіт згідно списку № 2 з 25 січня 1982 року по 12 серпня 1996 року у ПАТ «Автоа» відсутні. Крім того, суди послалися на наказ № 42 ВАТ «Авто» від 20 березня 1995 року, як на встановлений факт щодо атестації робочих місць, професій, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку № 2. Однак, наказ № 542 взагалі не містить відомостей щодо атестації водіїв автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірної маси.

Висновки суду щодо встановлення обставин стосовно періоду роботи ОСОБА_1 з 28 липня 1981 року по 18 листопада 1996 року не відповідають обставинам справи та суперечать наказу про звільнення 12 серпня 1996 року та записами з особової картки.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Комунарського районного суду міста Запоріжжя цивільну справу № 333/3292/16-ц.

25 травня 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справ, встановлені судами

Встановлено, що з 28 липня 1981 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на автопідприємство № 07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту слюсарем з ремонту автомобілів 3 розряду.

З 25 січня 1982 року ОСОБА_1 був переведений з посади слюсар з ремонту обладнання на посаду водія 3-го класу в а/к-2 на всі марки автомобілів без обмеження вантажопідйомності, що підтверджується наказом від 25 січня 1982 року № 15-к.

12 серпня 1996 року ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням як водій автоколони, що підтверджується наказом № 154-К.

Факт роботи водієм автоколони з 25 січня 1984 року по 01 вересня 1987 року підтверджується також копією особистої картки ОСОБА_1, заведеної автопідприємством № 07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту.

Судом встановлено, що з 28 липня 1981 року по теперішній час автопідприємство № 07062 Запорізького обласного управління вантажного автотранспорту неодноразово перейменовувалось та реорганізовувалось, станом на день розгляду справи його назва є ПАТ «Автоа», що підтверджується довідкою від 17 грудня 2015 року та статутом.

Згідно з наказом голови правління ВАТ «АВТО» від 20 березня 1995 року № 42 «Про результати атестації робочих місць по умовам праці для визначення прав працівників на пільгове пенсійне забезпечення» затверджено перелік робочих місць та професій, які підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, до яких включено водіїв автомобілів, зайнятих на транспортуванні гірничої маси в технологічному процесі.

Встановлено, що в технологічному процесі з добичі та вивозу гірничої маси з кар'єру на дробильні заводи, використовувався автотранспорт великої вантажопідйомності (Белаз-540тн, Белаз-7523 - 42 тн), який належав ВАТ «Авто». Автотранспорт працював в трьохзмінному режимі, був укомплектований екіпажами водіїв. Одним з екіпажем в період роботи з 1982 року по 1996 року був склад водіїв, серед яких ОСОБА_1, що підтверджується путьовими листами с товарно-транспортними накладними ВАТ «Мокрянський кам'яний кар'єр».

В копії виробничої характеристики від 12 вересня 1992 року виданої АТП-12361 міститься вказівка про те, що ОСОБА_1 працює на підприємстві з 1981 року водієм першого класу на великовагових автомобілях.

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не відповідають.

Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і тяжкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Видача зазначеної довідки за відсутності первинних документів, суперечить вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно розділу 1, списку № 2 Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, право на пільгову пенсію мають робітники кар'єрів, розрізів, копалень, гідравлік, драг, промивальних приладів, водії автотранспортних засобів, зайняті в технологічному процесі.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25 січня 1982 року по 12 серпня 1996 року не був працівником кам'яного кар'єру, а ПАТ «Автоа», яке є правонаступником АТП-07062, не було структурним підрозділом кам'яного кар'єру з видобутку граніту, а отже працівники АТП-07062 (в тому числі водії автотранспортних засобів) не є робітниками кар'єру.

Враховуючи вищевикладене, надати довідку про роботу із шкідливими та важкими умовами праці відповідно до списку № 2 за період з 25 січня 1982 року по 12 серпня 1996 року ПАТ «Автоа» не має законодавчо визначених підстав.

Крім того, висновки суду попередніх інстанцій щодо встановлення обставин стосовно періоду роботи ОСОБА_1 з 28 липня 1981 року по 18 листопада 1996 року не відповідають обставинами справи та суперечать наказу про звільнення 12 серпня 1996 року та записам до особової карти.

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, ухвалив судове рішення без додержання вказаних норм матеріального права.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Автоа» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 25 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Автоа» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
СуддіН. О. Антоненко В. М. Коротун В. І. Крат
В. П. Курило