Справа № 737/282/19
Проваждення № 2/737/158/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддя Лібстер А.С.

секретар судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 737/282 /19

позивач ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та

визнання права власності

позивач не з'явився

відповідач не з'явився

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 17 травня 1999 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 049-99, згідно якого вона набула у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір був зареєстрований у Чернігівській філії «Всеукраїнської біржі нерухомості» за реєстраційним № 049/99. При укладенні договору купівлі-продажу відповідач наполягав, щоб угоду здійснили у Чернігівській філії «Всеукраїнської біржі нерухомості», від нотаріального посвідчення договору вона не ухилялась. При укладенні договору сторонами були виконані всі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору: відповідач отримав гроші і передав позивачу всі документи і ключі від будинку. Більше того, позивачем було проведено реєстрацію права власності на вищевказане майно в комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін правочину не заявляв.

На час укладення договору у травні місяці 1999 року сторони не знали, що у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) договір підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 049-99, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 17 травня 1999 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було посвідчено на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості». Також позивач просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Позовна заява надійшла до суду 14 березня 2019 року.

Ухвалою судді від 02 квітня 2019 року, після отриманні відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 квітня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступного.

17 травня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила вказаний будинок (а.с.7).

Згідно з інформаційною довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 314 від 17.12.2018 року, станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно з ч.1,2,4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (який був чинним на момент укладення договору) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному

посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно зі статтею 224 Цивільного кодексу України 1963 року (чинного на момент укладення договору) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 226 Цивільного кодексу України 1963 року (чинного на момент укладення договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 47 Цивільного кодексу України 1963 року (чинного на момент укладення договору) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках,

зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що

потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд встановив, що 17 травня 1999 року сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну, та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, яка здійснила оплату, так і збоку продавця, який прийняв оплату та передав покупцю всю документи та ключі від будинку, таким чином сторонами виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу.

Таким чином беручи до уваги, те що договір не містить умов, які б суперечили закону, зареєстрований на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості», а порушене право підлягає захисту, суд вважає необхідним визнати договір дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

На підставі викладеного, Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 17 травня 1999 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було посвідчено на товарній біржі «Всеукраїнська біржа нерухомості» за № 049-99.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) право власності на житловий будинок загальною площею 71,5 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, погріб під частиною будівлі а1-1, веранда а-1, сараї Б-1, гараж в-1, ґанок а2-1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 24 квітня 2019 року.

Суддя А.С. Лібстер